Sinua, Herra, minä huusin ja Herraa minä rukoilin:


"Mitä etua on minun verestäni, jos minä hautaan vaivun? Ylistääkö tomu sinua, julistaako se sinun uskollisuuttasi?


Kuule, Herra, ja armahda minua, Herra, ole minun auttajani."


nä muutit minun murheeni ilokarkeloksi, sinä riisuit minun surupukuni ja vyötit minut riemulla, [30:13] että minun sieluni veisaisi sinulle kiitosta, eikä vaikenisi. Herra, minun Jumalani, sinua minä ylistän iankaikkisesti.


Herra, sinuun minä turvaan. Älä salli minun ikinä häpeään tulla, vapahda minut vanhurskaudessasi.


Kallista korvasi minun puoleeni, riennä, pelasta minut. Ole minulle turvakallio, vuorilinna, johon minut pelastat.


Sillä sinä olet minun kallioni ja linnani, ja nimesi tähden sinä minua johdat ja talutat.


Sinä päästät minut verkosta, jonka he ovat eteeni virittäneet, sillä sinä olet minun turvani.


Sinun käteesi minä annan henkeni, sinä, Herra, lunastat minut, sinä uskollinen Jumala.


Minä vihaan niitä, jotka seuraavat turhia epäjumalia, mutta minä turvaan Herraan.


Minä iloitsen ja riemuitsen sinun armostasi, kun sinä katsoit minun kurjuuttani, tunsit minun sieluni ahdistukset,


etkä jättänyt minua vihollisen valtaan, vaan asetit minun jalkani aukealle.


Armahda minua, Herra, sillä minulla on ahdistus; minun silmäni on surusta riutunut, niin myös minun sieluni ja ruumiini.


Sillä minun elämäni kuluu murheessa ja minun vuoteni huokauksissa. Minun voimani on rauennut pahain tekojeni tähden, ja minun luuni ovat riutuneet.


Kaikkien ahdistajaini tähden minä olen pilkaksi tullut, ylenpalttiseksi pilkaksi naapureilleni, peljätykseksi tuttavilleni; jotka minut kadulla näkevät, pakenevat minua.


Minä olen unhottunut ihmisten mielistä niinkuin kuollut, minä olen kuin rikottu astia.


Sillä minä kuulen monen parjaukset, kauhua kaikkialta, kun he keskenänsä pitävät neuvoa minua vastaan, aikovat ottaa minulta hengen.


Mutta sinuun, Herra, minä turvaan; minä sanon: "Sinä olet minun Jumalani".


Minun aikani ovat sinun kädessäsi, pelasta minut vihollisteni kädestä ja vainoojistani.


Valista kasvosi palvelijallesi, pelasta minut armossasi.


Herra, älä salli minun tulla häpeään, sillä sinua minä huudan avukseni. Jumalattomat tulkoot häpeään, vaietkoot ja vaipukoot tuonelaan.


Mykistykööt valheen huulet, jotka puhuvat vanhurskasta vastaan röyhkeästi, ylpeästi ja ylenkatseellisesti.


Kuinka suuri on sinun hyvyytesi, jonka talletat pelkääväisillesi ja jota osoitat sinuun turvaaville ihmislasten edessä!


Sinä peität heidät kasvojesi suojaan ihmisten salavehkeiltä; sinä kätket heidät turvaan kielten riidalta.


Kiitetty olkoon Herra, sillä hän osoitti minulle ihmeellisen armonsa piiritetyssä kaupungissa.


Minä sanoin hädässäni: "Minä olen sysätty pois sinun silmiesi edestä". Kuitenkin sinä kuulit minun rukousteni äänen, kun minä sinua huusin.


kastakaa Herraa, kaikki hänen hurskaansa. Herra varjelee uskolliset, mutta ylpeileväisille hän kostaa monin kerroin. [31:25] Olkaa lujat, ja olkoon teidän sydämenne rohkea, te kaikki, jotka Herraa odotatte.


Daavidin mietevirsi. Autuas se, jonka rikokset ovat anteeksi annetut, jonka synti on peitetty!


Autuas se ihminen, jolle Herra ei lue hänen pahoja tekojansa ja jonka hengessä ei ole vilppiä!


Kun minä siitä vaikenin, riutuivat minun luuni jokapäiväisestä valituksestani.


Sillä yötä päivää oli sinun kätesi raskaana minun päälläni; minun nesteeni kuivui niinkuin kesän helteessä. Sela.


Minä tunnustin sinulle syntini enkä peittänyt pahoja tekojani; minä sanoin: "Minä tunnustan Herralle rikokseni", ja sinä annoit anteeksi minun syntivelkani. Sela.


Sentähden rukoilkoot sinua kaikki hurskaat aikana, jona sinut löytää voidaan. Vaikka suuret vedet tulvisivat, eivät ne heihin ulotu.


Sinä olet minun suojani, sinä varjelet minut hädästä, sinä ympäröitset minut pelastuksen riemulla. Sela.


"Minä opetan sinua ja osoitan sinulle tien, jota sinun tulee vaeltaa; minä neuvon sinua, minun silmäni sinua vartioitsee".


Älkää olko niinkuin järjettömät orhit ja muulit, joita suitsilla ja ohjaksilla, niiden valjailla, suistetaan; muutoin ne eivät sinua lähesty.


Jumalattomalla on monta vaivaa, mutta joka Herraan turvaa, häntä ympäröitsee armo.


Iloitkaa Herrassa ja riemuitkaa, te vanhurskaat, ja veisatkaa ilovirsiä, kaikki te oikeamieliset.


Riemuitkaa Herrassa, te vanhurskaat. Oikeamielisten on soveliasta häntä kiittää.


Ylistäkää Herraa kanteleilla, soittakaa hänelle kymmenkielisillä harpuilla.


Veisatkaa hänelle uusi virsi, helkyttäkää kieliä ihanasti ja riemullisesti.


Sillä Herran sana on oikea, ja kaikki hänen tekonsa ovat tehdyt uskollisuudessa.


Hän rakastaa vanhurskautta ja oikeutta; maa on täynnänsä Herran armoa.


Herran sanalla ovat taivaat tehdyt, ja kaikki niiden joukot hänen suunsa hengellä.


Hän kokoaa meren vedet niinkuin roukkioksi, panee syvyydet säiliöihin.


Peljätköön Herraa kaikki maa, hänen edessänsä vaviskoot kaikki maanpiirin asukkaat.


Sillä hän sanoi, ja tapahtui niin, hän käski, ja se oli tehty.


Herra särkee pakanain neuvon, tekee turhiksi kansojen aikeet.


Mutta Herran neuvo pysyy iankaikkisesti, hänen sydämensä aivoitukset suvusta sukuun.


Autuas se kansa, jonka Jumala Herra on, se kansa, jonka hän on perinnöksensä valinnut!


Herra katsoo alas taivaasta, näkee kaikki ihmislapset;


asumuksestaan, valtaistuimeltaan hän katselee kaikkia maan asukkaita,


hän, joka on luonut kaikkien heidän sydämensä, joka tarkkaa kaikkia heidän tekojansa.


Ei kuningas voita paljolla väellänsä, ei sankari pelastu suurella voimallansa.


Turha on sotaratsu auttajaksi, ei pelasta sen suuri väkevyys.


Katso, Herran silmä valvoo niitä, jotka häntä pelkäävät ja panevat toivonsa hänen laupeuteensa,


pelastaaksensa heidän sielunsa kuolemasta, elättääksensä heitä nälän aikana.


Meidän sielumme odottaa Herraa, hän on meidän apumme ja kilpemme.


Sillä hänessä iloitsee meidän sydämemme, me turvaamme hänen pyhään nimeensä.


Sinun armosi, Herra, olkoon meidän päällämme, niinkuin me panemme toivomme sinuun.


Daavidin virsi, kun hän tekeytyi mielipuoleksi Abimelekin edessä ja tämä karkoitti hänet luotansa ja hän meni pois.


Minä kiitän Herraa joka aika, hänen ylistyksensä on alati minun suussani.


Herra on minun sieluni kerskaus, nöyrät sen kuulevat ja iloitsevat.


Ylistäkää minun kanssani Herraa, kiittäkäämme yhdessä hänen nimeänsä.


Minä etsin Herraa, ja hän vastasi minulle, hän vapahti minut kaikista peljätyksistäni.


Jotka häneen katsovat, ne säteilevät iloa, heidän kasvonsa eivät häpeästä punastu.


Tässä on kurja, joka huusi, ja Herra kuuli ja pelasti hänet kaikista hänen ahdistuksistansa.


Herran enkeli asettuu niiden ympärille, jotka häntä pelkäävät, ja pelastaa heidät.


Maistakaa ja katsokaa, kuinka Herra on hyvä. Autuas se mies, joka häneen turvaa!


Peljätkää Herraa, te hänen pyhänsä, sillä häntä pelkääväisiltä ei mitään puutu.


Nuoret leijonat kärsivät puutetta ja näkevät nälkää, mutta Herraa etsiväisiltä ei mitään hyvää puutu.


Tulkaa, lapset, kuulkaa minua: Herran pelkoon minä teidät opetan.


Kuka oletkin, joka elää tahdot ja rakastat elämän päiviä, nauttiaksesi onnea:


varjele kielesi pahasta ja huulesi vilppiä puhumasta;


vältä pahaa ja tee hyvää, etsi rauhaa ja pyri siihen.


Herran silmät tarkkaavat vanhurskaita ja hänen korvansa heidän huutoansa.


Herran kasvot ovat pahantekijöitä vastaan, hävittääksensä maasta heidän muistonsa.


Vanhurskaat huutavat, ja Herra kuulee ja vapahtaa heidät kaikista heidän ahdistuksistansa.


Lähellä on Herra niitä, joilla on särjetty sydän, ja hän pelastaa ne, joilla on murtunut mieli.


Monta on vanhurskaalla kärsimystä, mutta Herra vapahtaa hänet niistä kaikista.


Hän varjelee kaikki hänen luunsa: ei yksikään niistä murru.


huus tappaa jumalattoman, ja jotka vanhurskasta vihaavat, ne tulevat syynalaisiksi. [34:23] Herra lunastaa palvelijainsa sielut, eikä yksikään, joka häneen turvaa, tule syynalaiseksi.


Daavidin virsi. Riitele, Herra, minun riitaveljiäni vastaan; sodi niitä vastaan, jotka minua vastaan sotivat.


Tempaa pieni kilpi, suuri kilpi ja nouse minun avukseni.


Sivalla keihäs ja salpaa tie minun vainoojiltani. Sano minun sielulleni: "Minä olen sinun pelastuksesi".


Joutukoot häpeään ja pilkkaan, jotka minun henkeäni väijyvät; peräytykööt, punastukoot, jotka minulle pahaa aikovat.


Olkoot he niinkuin akanat tuulessa, ja Herran enkeli syösköön heidät maahan;


heidän tiensä olkoon pimeä ja liukas, ja Herran enkeli ajakoon heitä takaa.


Sillä syyttä he ovat virittäneet verkkonsa minun eteeni, syyttä he ovat kaivaneet minun sielulleni haudan.


Tulkoon hänelle turmio aavistamatta, tarttukoon hän virittämäänsä verkkoon, langetkoon siihen surmaksensa.


Mutta minun sieluni iloitkoon Herrassa, riemuitkoon hänen avustansa.


Kaikki minun luuni sanokoot: "Herra, kuka on sinun vertaisesi, sinun, joka vapahdat kurjan väkevämmästään, kurjan ja köyhän raatelijastaan?"


Väärät todistajat astuvat esiin, he minulta tutkivat, mitä minä en tiedä.


He palkitsevat minulle hyvän pahalla; minun sieluni on orpo.


Mutta minä puin päälleni surupuvun, kun he sairastivat; minä vaivasin itseäni paastolla ja rukoilin pää painuksissa.


Niinkuin he olisivat olleet minun ystäviäni, minun omia veljiäni, niin minä kuljin; niinkuin äitiänsä sureva, niin minä kävin surupuvussa, kumarruksissa.


Mutta he iloitsevat minun kompastuksestani ja kokoontuvat - kokoontuvat minua vastaan, nuo lyöjät, joita minä en tunne; he herjaavat herkeämättä,


nuo konnat, jotka leipäkyrsää kärkkyen minua pilkkaavat, kiristelevät minulle hampaitansa.


Herra, kuinka kauan sinä tätä katselet? Päästä minun sieluni turmiosta, jota he hankitsevat, minun ainokaiseni nuorista leijonista.


Niin minä kiitän sinua suuressa seurakunnassa, ylistän sinua paljon kansan keskellä.


Älkööt ne minusta iloitko, jotka syyttä ovat minun vihamiehiäni; älkööt silmää iskekö, jotka asiatta minua vihaavat.


Sillä he eivät puhu rauhan puheita, vaan miettivät petoksen sanoja maan hiljaisia vastaan.


He avaavat suunsa ammolleen minua vastaan ja sanovat: "Kas niin, kas niin! Nyt me sen omin silmin näemme!"


Sinä, Herra, näet sen, älä ole vaiti! Herra, älä ole minusta kaukana!


Heräjä ja nouse, minun Jumalani ja Herrani, hankkimaan minulle oikeutta ja ajamaan minun asiaani.


Tuomitse minut vanhurskautesi mukaan, Herra, minun Jumalani, älä salli heidän minusta riemuita.


Älä salli heidän sanoa sydämessänsä: "Kas niin! Sitä me halusimmekin." Älä salli heidän sanoa: "Me olemme hänet nielleet".


Hävetkööt ja punastukoot kaikki, jotka minun onnettomuudestani iloitsevat, saakoot puvuksensa häpeän ja pilkan ne, jotka ylvästelevät minua vastaan.


Iloitkoot ja riemuitkoot ne, jotka suovat minulle minun oikeuteni, ja sanokoot aina: "Ylistetty olkoon Herra, joka tahtoo palvelijansa parasta".


Ja minun kieleni julistakoon sinun vanhurskauttasi, sinun kiitostasi kaiken päivää.


Veisuunjohtajalle; Herran palvelijan Daavidin virsi.


Synti sanoo jumalattomalle: minun sydämessäni ei ole Jumalan pelkoa hänen silmäinsä edessä.


Sillä se tekee kaiken sileäksi hänen silmissään, että hänen pahuutensa havaittaisiin ja häntä vihattaisiin.


Hänen suunsa sanat ovat vääryyttä ja petosta; hän on lakannut tekemästä sitä, mikä taidollista ja hyvää on.


Hän miettii turmiota vuoteessansa, hän pysyy tiellä, joka ei ole hyvä, hän ei kammo pahaa.


Herra, sinun armosi ulottuu taivaisiin, sinun totuutesi pilviin asti.


Sinun vanhurskautesi on kuin Jumalan vuoret, sinun tuomiosi niinkuin suuri syvyys, ihmistä ja eläintä sinä autat, Herra.


Kuinka kallis on sinun armosi, Jumala! Ihmislapset etsivät sinun siipiesi suojaa.


Heidät ravitaan sinun huoneesi lihavuudella, sinä annat heidän juoda suloisuutesi virrasta.


Sillä sinun tykönäsi on elämän lähde; sinun valkeudessasi me näemme valkeuden.


Säilytä armosi niille, jotka sinut tuntevat, ja vanhurskautesi oikeamielisille.


köön ylpeyden jalka minua tallatko, älköönkä jumalattomain käsi minua karkoittako. [36:13] Katso, pahantekijät kaatuvat, he suistuvat maahan, eivätkä voi nousta.


Daavidin virsi. Älä vihastu pahain tähden, älä kadehdi väärintekijöitä.


Sillä niinkuin heinä heidät pian niitetään pois, ja he lakastuvat niinkuin vihanta ruoho.


Turvaa Herraan ja tee sitä, mikä hyvä on, asu maassa ja noudata totuutta;


silloin sinulla on ilo Herrassa, ja hän antaa sinulle, mitä sinun sydämesi halajaa.


Anna tiesi Herran haltuun ja turvaa häneen, kyllä hän sen tekee.


Ja hän antaa sinun vanhurskautesi nousta niinkuin valkeuden ja sinun oikeutesi niinkuin keskipäivän.


Hiljenny Herran edessä ja odota häntä. Älä vihastu siihen, jonka tie menestyy, mieheen, joka juonia punoo.


Herkeä vihasta ja heitä kiukku, älä kiivastu, se on vain pahaksi.


Sillä pahat hävitetään, mutta jotka Herraa odottavat, ne perivät maan.


Hetkinen vielä, niin jumalatonta ei enää ole; kun hänen sijaansa katsot, on hän jo poissa.


Mutta nöyrät perivät maan ja iloitsevat suuresta rauhasta.


Jumalaton miettii vanhurskaalle pahaa ja kiristelee hänelle hampaitansa;


mutta Herra nauraa hänelle, sillä hän näkee hänen päivänsä joutuvan.


Jumalattomat paljastavat miekkansa ja jännittävät jousensa, kaataaksensa kurjan ja köyhän, teurastaaksensa ne, jotka ovat oikealla tiellä.


Mutta heidän miekkansa käy heidän omaan sydämeensä, ja heidän jousensa särkyvät.


Vanhurskaan vähä vara on parempi kuin monen jumalattoman tavarain paljous.


Sillä jumalattomain käsivarret särjetään, mutta Herra tukee vanhurskaita.


Herra tuntee nuhteettomain päivät, ja heidän perintönsä pysyy iankaikkisesti.


Pahana aikana he eivät joudu häpeään, ja nälän päivinä heillä on kyllin syötävää.


Sillä jumalattomat hukkuvat, ja Herran viholliset ovat kuin niittyjen koreus: he katoavat, katoavat niinkuin savu.


Jumalaton ottaa lainan eikä maksa, mutta vanhurskas on armahtavainen ja antelias.


Sillä hänen siunaamansa perivät maan, mutta hänen kiroamansa hävitetään.


Herra vahvistaa sen miehen askeleet, jonka tie hänelle kelpaa.


Jos hän lankeaa, ei hän maahan sorru, sillä Herra tukee hänen kättänsä.


Olen ollut nuori ja olen vanhaksi tullut, mutta en ole nähnyt vanhurskasta hyljättynä enkä hänen lastensa kerjäävän leipää.


Aina hän on armahtavainen ja antaa lainaksi, ja hänen lapsensa ovat siunaukseksi.


Karta pahaa ja tee hyvää, niin sinä pysyt iankaikkisesti.


Sillä Herra rakastaa oikeutta eikä hylkää hurskaitansa; heidät varjellaan iankaikkisesti, mutta jumalattomain siemen hävitetään.


Vanhurskaat perivät maan ja asuvat siinä iankaikkisesti.


Vanhurskaan suu lausuu viisautta, ja hänen kielensä puhuu oikeuden sanoja.


Hänen Jumalansa laki on hänen sydämessään, hänen askeleensa eivät horju.


Jumalaton väijyy vanhurskasta ja etsii häntä tappaaksensa.


Mutta Herra ei jätä häntä hänen käsiinsä eikä tuomitse häntä syylliseksi, kun hänen asiansa on oikeudessa.


Odota Herraa ja ota vaari hänen tiestänsä, niin hän korottaa sinut, ja sinä perit maan ja näet, kuinka jumalattomat hävitetään.


Minä näin jumalattoman, väkivaltaisen, rehevänä kuin viheriöivä puu, juurtunut paikoilleen.


Mutta kun ohi kuljettiin, katso, ei häntä enää ollut; minä etsin häntä, vaan häntä ei löytynyt.


Ota nuhteettomasta vaari, katso rehellistä: rauhan miehellä on tulevaisuus,


mutta luopuneet hukkuvat kaikki, ja jumalattomain tulevaisuus leikataan pois.


Mutta vanhurskasten pelastus tulee Herralta, hän on heidän linnansa ahdingon aikana.


Herra auttaa heitä ja vapahtaa heidät, vapahtaa jumalattomista ja pelastaa heidät; sillä he turvaavat häneen.


Daavidin virsi; syntiä tunnustettaessa.


Herra, älä rankaise minua vihassasi, älä kiivastuksessasi kurita minua.


Sillä sinun nuolesi ovat uponneet minuun, sinun kätesi painaa minua.


Ei ole lihassani tervettä paikkaa sinun vihastuksesi tähden eikä luissani rauhaa minun syntieni tähden.


Sillä minun pahat tekoni käyvät pääni ylitse, niinkuin raskas kuorma ne ovat minulle liian raskaat.


Minun haavani haisevat ja märkivät minun hulluuteni tähden.


Minä käyn kumarassa, aivan kyyryssä, kuljen murheellisena kaiken päivää.


Sillä minun lanteeni ovat polttoa täynnä, eikä ole lihassani tervettä paikkaa.


Minä olen voimaton ja peräti runneltu, minä parun sydämeni tuskassa.


Herra, sinun edessäsi on kaikki minun halajamiseni, eikä minun huokaukseni ole sinulta salassa.


Minun sydämeni värisee, minun voimani on minusta luopunut, minun silmieni valo - sekin on minulta mennyt.


Minun ystäväni ja läheiseni pysyvät syrjässä minun vitsauksestani, ja minun omaiseni seisovat kaukana.


Jotka minun henkeäni etsivät, ne virittävät pauloja; ja jotka minulle pahaa suovat, ne puhuvat turmion puheita ja miettivät petosta kaiket päivät.


Mutta minä olen kuin kuuro, en mitään kuule, kuin mykkä, joka ei suutansa avaa.


Minä olen kuin mies, joka ei mitään kuule ja jonka suussa ei vastausta ole.


Sillä sinua, Herra, minä odotan, sinä vastaat, Herra, minun Jumalani.


Minä sanon: älkööt iloitko minusta, älkööt ylvästelkö minua vastaan, kun jalkani horjuu.


Sillä minä olen kaatumaisillani, ja minun tuskani on aina edessäni;


sillä minä tunnustan pahat tekoni, murehdin syntieni tähden.


Mutta minun viholliseni elävät ja ovat väkevät, ja paljon on niitä, jotka minua syyttä vihaavat,


jotka hyvän pahalla palkitsevat ja vihaavat minua, koska minä hyvään pyrin.


ä hylkää minua, Herra, minun Jumalani, älä ole kaukana minusta. [38:23] Riennä avukseni, Herra, minun pelastukseni.


Veisuunjohtajalle; Jedutunin tapaan; Daavidin virsi.


Minä sanoin: "Minä pidän vaelluksestani vaarin, etten kielelläni syntiä tekisi. Minä pidän suustani vaarin ja suistan sen, niin kauan kuin jumalaton on minun edessäni."


Minä olin vaiti, olin ääneti, en puhunut siitä, mikä hyvä on; mutta minun tuskani yltyi.


Minun sydämeni hehkui minun rinnassani; kun minä huokailin, syttyi minussa tuli, ja niin minä kielelläni puhuin.


Herra, opeta minua ajattelemaan loppuani, ja mikä minun päivieni mitta on, että ymmärtäisin, kuinka katoavainen minä olen.


Katso, kämmenen leveydeksi sinä teit minun päiväni, ja minun elämäni on sinun edessäsi niinkuin ei mitään. Vain tuulen henkäys ovat kaikki ihmiset, kuinka lujina seisokootkin. Sela.


Varjona vain ihminen vaeltaa, turhaan vain he touhuavat, kokoavat, eivätkä tiedä, kuka ne saa.


Ja nyt, mitä minä odotan, Herra? Sinuun minä panen toivoni.


Päästä minut kaikista synneistäni, älä pane minua houkkain pilkaksi.


Minä vaikenen enkä suutani avaa; sillä sinä sen teit.


Käännä vitsauksesi minusta pois, sillä minä menehdyn sinun kätesi kuritukseen.


Kun sinä ihmistä synnin tähden rangaistuksilla kuritat, kulutat sinä hänen kauneutensa niinkuin koinsyömän. Vain tuulen henkäys ovat kaikki ihmiset. Sela.


ule minun rukoukseni, Herra, ota korviisi minun huutoni. Älä ole kuuro minun kyyneleilleni; sillä minä olen muukalainen sinun tykönäsi, vieras, niinkuin kaikki minun isänikin. [39:14] Käännä pois katseesi minusta, että minä ilostuisin, ennenkuin menen pois eikä minua enää ole.


Hartaasti minä odotin Herraa, ja hän kumartui minun puoleeni ja kuuli minun huutoni.


Ja hän nosti minut ylös turmion kuopasta, lokaisesta liejusta, ja asetti minun jalkani kalliolle, hän vahvisti minun askeleeni.


Hän antoi minun suuhuni uuden virren, kiitoslaulun Jumalallemme. Sen näkevät monet ja pelkäävät ja turvaavat Herraan.


Autuas se mies, joka panee turvansa Herraan eikä käänny ylpeiden puoleen eikä niitten, jotka valheeseen eksyvät!


Herra, minun Jumalani, suuret ovat sinun ihmetekosi ja sinun aivoituksesi meitä kohtaan. Ei ole ketään sinun vertaistasi. Niitä minä tahdon julistaa, niistä puhua, niitten paljous on suurempi, kuin luetella taidan.


Teurasuhriin ja ruokauhriin et sinä mielisty; minun korvani sinä avasit, polttouhria ja syntiuhria sinä et vaadi.


Silloin minä sanoin: "Katso, minä tulen; kirjakääröön on kirjoitettu, mitä minun on tehtävä.


Sinun tahtosi, minun Jumalani, minä teen mielelläni, ja sinun lakisi on minun sydämessäni."


Minä julistan vanhurskautta suuressa seurakunnassa; katso, en minä sulje huuliani. Sinä, Herra, sen tiedät.


Minä en peitä sinun vanhurskauttasi omaan sydämeeni, vaan puhun sinun uskollisuudestasi ja avustasi; minä en salaa sinun armoasi ja totuuttasi suurelta seurakunnalta.


Sinä, Herra, älä sulje minulta laupeuttasi, sinun armosi ja totuutesi varjelkoon minua aina.


Sillä lukemattomat vaivat minua saartavat, minun rikkomukseni ovat ottaneet minut kiinni, niin etten nähdä taida; ne ovat useammat kuin pääni hiukset, ja rohkeus on minulta mennyt.


Kelvatkoon sinulle, Herra, pelastaa minut, Herra, riennä minun avukseni.


Hävetkööt ja punastukoot kaikki, jotka minun henkeäni etsivät, hukuttaaksensa sen; peräytykööt ja tulkoot häpeään ne, jotka tahtovat minulle onnettomuutta.


Tyrmistykööt häpeästänsä ne, jotka minulle sanovat: "Kas niin, kas niin!"


oitkoot ja riemuitkoot sinussa kaikki, jotka sinua etsivät; ne, jotka sinun autuuttasi rakastavat, sanokoot aina: "Ylistetty olkoon Herra!" [40:18] Minä olen kurja ja köyhä, mutta Herra pitää minusta huolen. Sinä olet minun apuni ja pelastajani; minun Jumalani, älä viivy.


Autuas se, joka vaivaista holhoo! Hänet Herra pelastaa pahana päivänä.


Herra varjelee häntä ja pitää hänet hengissä, ja maassa ylistetään hänen onneansa, etkä sinä anna häntä alttiiksi hänen vihollistensa raivolle.


Herra tukee häntä tautivuoteessa; hänen sairasvuoteensa sinä peräti muutat.


Minä sanoin: "Herra, ole minulle armollinen, paranna minun sieluni, sillä minä olen tehnyt syntiä sinua vastaan".


Minun viholliseni puhuvat minusta pahaa: "Milloinka hän kuolee ja hänen nimensä katoaa?"


Ja jos joku tulee minua katsomaan, puhuu hän petosta; hänen sydämensä kerää häijyyttä itseensä, hän menee ulos kadulle ja purkaa sitä.


Kaikki minun vihamieheni minusta keskenään kuiskuttelevat ja hankitsevat minulle pahaa:


"Jokin parantumaton paha on häneen tarttunut, ja siitä, missä hän makaa, hän ei enää nouse".


Ystävänikin, johon minä luotin, joka minun leipääni söi, nostaa kantapäänsä minua vastaan.


Mutta sinä, Herra, armahda minua ja auta minut ylös, pystyyn, niin minä sen heille maksan.


Siitä minä tiedän sinun mielistyneen minuun, ettei minun viholliseni saa minusta riemuita.


nun nuhteettomuuteni tähden sinä minua tuet ja annat minun seisoa kasvojesi edessä ainiaan. [41:14] Kiitetty olkoon Herra, Israelin Jumala, iankaikkisesta iankaikkiseen. Amen. Amen.


Veisuunjohtajalle; koorahilaisten mietevirsi.


Niinkuin peura halajaa vesipuroille, niin minun sieluni halajaa sinua, Jumala.


Minun sieluni janoo Jumalaa, elävää Jumalaa. Milloin saan minä tulla Jumalan kasvojen eteen?


Kyyneleeni ovat minun ruokani päivin ja öin, kun minulle joka päivä sanotaan: "Missä on sinun Jumalasi?"


Näitä minä muistelen ja vuodatan sydämeni: minä kuljin väentungoksessa, astuin sen kanssa Jumalan huoneeseen riemun ja kiitoksen raikuessa juhlivasta joukosta.


Miksi murehdit, minun sieluni, ja olet minussa niin levoton? Odota Jumalaa. Sillä vielä minä saan häntä kiittää hänen kasvojensa avusta.


Minun Jumalani, minun sieluni on murheellinen minussa, sentähden minä muistan sinua Jordanin maalla, Hermonin kukkuloilla ja Misarin vuorella.


Sinun koskiesi pauhussa syvyys syvyydelle huutaa, kaikki sinun kuohusi ja aaltosi käyvät minun ylitseni.


Päivällä Herra säätää armonsa, ja yöllä minä hänelle veisaan ja rukoilen elämäni Jumalaa.


Minä sanon Jumalalle, kalliolleni: "Miksi olet minut unhottanut? Miksi minun täytyy käydä murhepuvussa, vihollisen ahdistamana?"


nun luitani jäytää, kun viholliseni minua häpäisevät, sanoen minulle kaiken päivää: "Missä on sinun Jumalasi?" [42:12] Miksi murehdit, minun sieluni, ja miksi olet minussa niin levoton? Odota Jumalaa. Sillä vielä minä saan kiittää häntä, minun kasvojeni apua, minun Jumalaani.


Auta minut oikeuteeni, Jumala, ja aja minun asiani armotonta kansaa vastaan. Päästä minut kavaloista ja vääristä ihmisistä.


Sillä sinä olet minun Jumalani, minun linnani. Miksi olet minut hyljännyt? Miksi minun täytyy käydä murhepuvussa, vihollisen ahdistamana?


Lähetä valkeutesi ja totuutesi. Ne minua johdattakoot, viekööt minut sinun pyhälle vuorellesi, sinun asuntoihisi,


että minä saisin tulla Jumalan alttarin eteen, Jumalan eteen, joka on minun iloni ja riemuni, ja kiittäisin kanteleilla sinua, Jumala, minun Jumalani.


Miksi murehdit, minun sieluni, ja miksi olet minussa niin levoton? Odota Jumalaa. Sillä vielä minä saan kiittää häntä, minun kasvojeni apua, minun Jumalaani.


Jumala, me olemme omin korvin kuulleet, meidän isämme ovat meille kertoneet, minkä teon sinä teit heidän päivinänsä, muinaisina päivinä.


Sinä karkoitit kädelläsi pakanat, mutta heidät sinä istutit, sinä hävitit kansat, mutta heidät sinä levitit.


Sillä eivät he miekallansa valloittaneet maata, eikä heidän käsivartensa heitä auttanut, vaan sinun oikea kätesi, sinun käsivartesi ja sinun kasvojesi valkeus, koska sinä olit heihin mielistynyt.


Sinä, Jumala, sinä olet minun kuninkaani, toimita Jaakobille apu.


Sinun avullasi me syöksemme ahdistajamme maahan, sinun nimessäsi me tallaamme vastustajamme.


Sillä en minä jouseeni luota, eikä miekkani minua auta;


vaan sinä pelastat meidät vihollisistamme, ja saatat vihamiehemme häpeään.


Jumala on meidän kerskauksemme kaikkina päivinä, ja sinun nimeäsi me ylistämme iankaikkisesti. Sela.


Kuitenkin sinä meidät hylkäsit ja saatoit meidät häpeään, et lähtenyt sotaan meidän joukkojemme kanssa.


Sinä käänsit meidät vihollista pakoon, ja meidän vihamiehemme ryöstivät saalista.


Sinä annoit meidät syötäviksi kuin lampaat, ja hajotit meidät pakanain sekaan.


Sinä myit kansasi halvasta etkä heidän hinnastaan paljoa hyötynyt.


Sinä annat meidät naapuriemme häväistäviksi, ympärillämme asuvaisten pilkaksi ja ivaksi.


Sinä saatat meidät sananparreksi pakanoille, pään pudistukseksi kansoille.


Joka päivä on häväistykseni minun edessäni, ja kasvojeni häpeä peittää minut,


herjaajan ja pilkkaajan puheen tähden, vihollisen ja kostonhimoisen katseitten tähden.


Tämä kaikki on meitä kohdannut, vaikka emme ole sinua unhottaneet emmekä sinun liittoasi rikkoneet.


Ei ole meidän sydämemme sinusta luopunut, eivät meidän askeleemme sinun polultasi poikenneet.


Kuitenkin sinä runtelit meidät aavikkosutten asuinsijoilla ja peitit meidät synkeydellä.


Jos me olisimme unhottaneet Jumalamme nimen ja ojentaneet kätemme vieraan jumalan puoleen,


eikö Jumala olisi sitä tutkituksi saanut, sillä hän tuntee sydämen salaisuudet?


Ei, vaan sinun tähtesi meitä surmataan kaiken päivää, meitä pidetään teuraslampaina.


Heräjä, miksi nukut, Herra? Nouse, älä iäksi hylkää.


Miksi peität kasvosi, unhotat meidän kurjuutemme ja ahdistuksemme?


llä meidän sielumme on vaipunut tomuun, meidän ruumiimme painunut maahan. [44:27] Nouse, auta meitä ja lunasta meidät armosi tähden.


Veisuunjohtajalle; veisataan kuin: "Liljat"; koorahilaisten mietevirsi; laulu rakkaudesta.


Minun sydämeni tulvii ihania sanoja; minä lausun: kuninkaasta on minun lauluni, minun kieleni on kerkeän kirjurin kynä.


Sinä olet ihmislapsista ihanin, suloisuus on vuodatettu sinun huulillesi, sentähden Jumala siunaa sinua iankaikkisesti.


Vyötä miekka vyöllesi, sinä sankari, vyöttäydy kunniaasi ja korkeuteesi.


Ole onnekas korkeudessasi. Nouse sotavaunuihisi totuuden, nöyryyden ja vanhurskauden puolesta, ja oikea kätesi opettakoon sinulle peljättäviä tekoja.


Sinun nuolesi ovat terävät, kansat kaatuvat sinun allesi; kuninkaan vihollisten sydämet lävistetään.


Jumala, sinun valtaistuimesi pysyy aina ja iankaikkisesti; sinun valtakuntasi valtikka on oikeuden valtikka.


Sinä rakastat vanhurskautta ja vihaat vääryyttä; sentähden on Jumala, sinun Jumalasi, voidellut sinua iloöljyllä enemmän kuin sinun osaveljiäsi.


Mirhaa, aloeta ja kassiaa tuoksuvat kaikki sinun vaatteesi, kanteleet helisevät sinun iloksesi norsunluisista palatseista.


Kuningasten tyttäriä on sinun kaunistuksenasi, kuningatar seisoo sinun oikealla puolellasi, Oofirin kullassa.


Kuule, tytär, katso ja kallista korvasi, unhota kansasi ja isäsi huone,


ja saakoon kuningas halun sinun kauneuteesi, sillä hän on sinun herrasi. Kumarra häntä.


Tytär Tyyro ja kansan rikkaimmat etsivät lahjoillaan sinun suosiotasi.


Ylen ihana on kuninkaan tytär sisäkammiossa, kultakudosta on hänen pukunsa.


Kirjailluissa vaatteissa hänet saatetaan kuninkaan tykö. Neitsyet seuraavat häntä, hänen ystävättärensä tuodaan sinun tykösi.


Ilolla ja riemulla heitä saatetaan, he astuvat kuninkaan palatsiin.


nun poikasi tulkoot sinun isiesi sijaan; aseta heidät ruhtinaiksi kaikkeen maahan. [45:18] Minä teen sinun nimesi kuuluksi suvusta sukuun; sentähden kansat sinua ylistävät aina ja iankaikkisesti.


Veisuunjohtajalle; koorahilaisten laulu, korkeassa äänialassa.


Jumala on meidän turvamme ja väkevyytemme, apumme hädässä aivan vahva.


Sentähden emme pelkää, vaikka maa järkkyisi ja vuoret meren pohjaan vajoaisivat,


vaikka sen vedet pauhaisivat ja kuohuisivat ja vuoret vapisisivat sen raivosta. Sela.


Virta lähteinensä ilahuttaa Jumalan kaupungin, Korkeimman pyhät asunnot.


Jumala on sen keskellä, ei se horju, Jumala auttaa sitä jo aamun koittaessa.


Pakanat pauhaavat, valtakunnat horjuvat; kun hän jylisee, huojuu maa.


Herra Sebaot on meidän kanssamme, Jaakobin Jumala on meidän linnamme. Sela.


Tulkaa, katsokaa Herran töitä, hänen, joka tekee hämmästyttäviä tekoja maan päällä:


hän lopettaa sodat maan ääriin saakka, hän särkee jousen, taittaa keihään, polttaa sotavaunut tulessa.


eretkää ja tietäkää, että minä olen Jumala, korkea kansojen keskellä, korkea maan päällä." [46:12] Herra Sebaot on meidän kanssamme, Jaakobin Jumala on meidän linnamme. Sela.


Veisuunjohtajalle; koorahilaisten virsi.


Paukuttakaa käsiänne, kaikki kansat, kohottakaa Jumalalle riemuhuuto.


Sillä Herra on korkein, peljättävä, kaiken maan suuri kuningas.


Hän kukistaa kansat meidän allemme ja kansakunnat jalkaimme alle.


Hän on valinnut meille perintömaamme, joka on Jaakobin, hänen rakkaansa, kunnia. Sela.


Jumala astuu ylös riemun raikuessa, Herra pasunain pauhatessa.


Veisatkaa Jumalalle, veisatkaa, veisatkaa meidän kuninkaallemme, veisatkaa.


Sillä Jumala on kaiken maan kuningas. Veisatkaa hänelle virsi.


mala on kansojen kuningas, Jumala istuu pyhällä istuimellansa. [47:10] Kansojen päämiehet kokoontuvat Aabrahamin Jumalan kansaksi. Sillä maan kilvet ovat Jumalan; hän on ylen korkea.


Laulu, koorahilaisten virsi.


Suuri on Herra ja korkeasti ylistettävä meidän Jumalamme kaupungissa, pyhällä vuorellansa.


Kauniina kohoaa, kaiken maan ilona, pohjan puolella Siionin vuori, suuren kuninkaan kaupunki.


Jumala on sen linnoissa turvaksi tunnettu.


Sillä katso, kuninkaat kokoontuivat, hyökkäsivät yhdessä.


Mutta he näkivät sen, hämmästyivät, peljästyivät ja pakenivat pois.


Vavistus valtasi heidät siellä, tuska niinkuin synnyttäväisen.


Itätuulella sinä särjet Tarsiin-laivat.


Niinkuin me olimme kuulleet, niin me sen nyt näimme Herran Sebaotin kaupungissa, meidän Jumalamme kaupungissa: Jumala pitää sen lujana iankaikkisesti. Sela.


Jumala, me tutkistelemme sinun armoasi sinun temppelissäsi.


Jumala, niinkuin sinun nimesi, niin ulottuu sinun ylistyksesi maan ääriin saakka; sinun oikea kätesi on vanhurskautta täynnä.


Siionin vuori iloitsee, Juudan tyttäret riemuitsevat sinun tuomioistasi.


Kiertäkää Siion, käykää sen ympäri, lukekaa sen tornit.


rkatkaa sen muurit, kulkekaa sen linnat, kertoaksenne niistä tulevalle polvelle. [48:15] Sillä tämä on Jumala, meidän Jumalamme, aina ja iankaikkisesti; hän johdattaa meitä kuolemaan asti.


Kuulkaa tämä, kaikki kansat, ottakaa korviinne, maailman asukkaat kaikki,


sekä alhaiset että ylhäiset, niin rikkaat kuin köyhät.


Minun suuni puhuu viisautta, minun sydämeni ajatus on ymmärrystä.


Minä kallistan korvani kuulemaan mietelauseita, minä selitän ongelmani kannelta soittaen.


Miksi minä pelkäisin pahoina päivinä, kun minun vainoojani vääryys piirittää minut?


He luottavat tavaroihinsa ja kerskaavat suuresta rikkaudestaan.


Kukaan ei voi veljeänsä lunastaa eikä hänestä Jumalalle sovitusta maksaa.


Sillä hänen sielunsa lunastus on ylen kallis ja jää iäti suorittamatta,


että hän saisi elää iankaikkisesti eikä kuolemaa näkisi.


Vaan hänen täytyy nähdä, että viisaat kuolevat, että tyhmät ja järjettömät myös hukkuvat ja jättävät toisille tavaransa.


He luulevat, että heidän huoneensa pysyvät iäti ja heidän asuntonsa polvesta polveen; he nimittävät maatiloja nimensä mukaan.


Mutta ihminen, mahtavinkaan, ei ole pysyväinen: hän on verrattava eläimiin, jotka hukkuvat.


Näin käy niiden, jotka itseensä luottavat, ja heidän perässään niiden, jotka mielistyvät heidän puheisiinsa. Sela.


Kuin lammaslauma heidät viedään tuonelaan, kuolema heitä kaitsee, jo huomenna oikeamieliset astuvat heidän ylitsensä; tuonela kalvaa heidän hahmoansa, eikä heillä ole asuntoa.


Mutta minun sieluni Jumala lunastaa tuonelan vallasta, sillä hän ottaa minut huomaansa. Sela.


Älä pelkää, jos joku rikastuu, jos hänen talonsa komeus karttuu.


Sillä kuollessaan ei hän ota mitään mukaansa, eikä hänen komeutensa astu alas hänen jäljessänsä.


Vaikka hän eläissänsä kiittää itseään siunatuksi, vaikka sinua ylistetään, kun vietät hyviä päiviä,


ytyy sinun mennä isiesi suvun tykö, jotka eivät ikinä enää valoa näe. [49:21] Ihminen, mahtavinkin, on ymmärrystä vailla, hän on verrattava eläimiin, jotka hukkuvat.


Aasafin virsi. Jumala, Herra Jumala, puhuu ja kutsuu maan auringon noususta hamaan sen laskuun.


Siionista, jonka kauneus on täydellinen, Jumala ilmestyy kirkkaudessa.


Meidän Jumalamme tulee eikä vaikene, hänen edellänsä käy kuluttava tuli ja hänen ympärillänsä väkevä myrsky.


Hän kutsuu taivaat ylhäältä ja maan, tuomitakseen kansansa:


"Kootkaa minun eteeni minun hurskaani, jotka uhreja uhraten ovat tehneet minun kanssani liiton".


Ja taivaat julistavat hänen vanhurskauttansa, sillä Jumala on tuomari. Sela.


"Kuule, minun kansani, minä puhun; kuule, Israel, minä todistan sinua vastaan. Minä olen Jumala, sinun Jumalasi.


En minä sinun teurasuhreistasi sinua nuhtele, ja sinun polttouhrisi ovat aina minun edessäni.


En minä ota härkiä sinun talostasi enkä kauriita sinun tarhoistasi.


Sillä minun ovat kaikki metsän eläimet ja tuhansien vuorten karjat.


Minä tunnen kaikki vuorten linnut, ja kaikki, mikä kedolla liikkuu, on minun edessäni.


Jos minä isoaisin, en minä sitä sinulle sanoisi; sillä minun on maanpiiri ja kaikki, mitä siinä on.


Minäkö söisin härkien lihaa tai joisin kauristen verta?


Uhraa Jumalalle kiitos ja täytä lupauksesi Korkeimmalle.


Ja avuksesi huuda minua hädän päivänä, niin minä tahdon auttaa sinua, ja sinun pitää kunnioittaman minua."


Mutta jumalattomalle Jumala sanoo: "Mikä sinä olet puhumaan minun käskyistäni ja ottamaan minun liittoni suuhusi?


Sinä, joka vihaat kuritusta ja heität minun sanani selkäsi taakse!


Jos sinä näet varkaan, niin sinä mielistyt häneen, ja sinä pidät yhtä avionrikkojain kanssa.


Sinä päästät suusi puhumaan pahaa, ja sinun kielesi punoo petosta.


Sinä istut ja puhut veljeäsi vastaan, sinä panettelet äitisi poikaa.


Näitä sinä teet, ja minäkö olisin vaiti? Luuletko, että minä olen sinun kaltaisesi? Minä nuhtelen sinua ja asetan nämä sinun silmäisi eteen.


Ymmärtäkää tämä te, jotka Jumalan unhotatte, etten minä raatelisi, eikä olisi pelastajaa.


Joka kiitosta uhraa, se kunnioittaa minua; joka ottaa tiestänsä vaarin, sen minä annan nähdä Jumalan autuuden."


Veisuunjohtajalle; Daavidin virsi,


kun profeetta Naatan tuli hänen luokseen, sen jälkeen kuin hän oli yhtynyt Batsebaan.


Jumala, ole minulle armollinen hyvyytesi tähden; pyyhi pois minun syntini suuren laupeutesi tähden.


Pese minut puhtaaksi rikoksestani, puhdista minut synnistäni.


Sillä minä tunnen rikokseni, ja minun syntini on aina minun edessäni.


Sinua ainoata vastaan minä olen syntiä tehnyt, tehnyt sitä, mikä on pahaa sinun silmissäsi; mutta sinä olet oikea puheessasi ja puhdas tuomitessasi.


Katso, minä olen synnissä syntynyt, ja äitini on minut synnissä siittänyt.


Katso, totuutta sinä tahdot salatuimpaan saakka, ja sisimmässäni sinä ilmoitat minulle viisauden.


Puhdista minut isopilla, että minä puhdistuisin, pese minut, että minä lunta valkeammaksi tulisin.


Anna minun kuulla iloa ja riemua, että ihastuisivat ne luut, jotka särkenyt olet.


Peitä kasvosi näkemästä minun syntejäni, pyyhi pois kaikki minun pahat tekoni.


Jumala, luo minuun puhdas sydän ja anna minulle uusi, vahva henki.


Älä heitä minua pois kasvojesi edestä, äläkä ota minulta pois Pyhää Henkeäsi.


Anna minulle jälleen autuutesi ilo, ja tue minua alttiuden hengellä.


Minä tahdon opettaa väärille sinun tiesi, että syntiset sinun tykösi palajaisivat.


Päästä minut verenvioista, Jumala, minun autuuteni Jumala, että minun kieleni riemuitsisi sinun vanhurskaudestasi.


Herra, avaa minun huuleni, että minun suuni julistaisi sinun kiitostasi.


Sillä ei sinulle kelpaa teurasuhri, sen minä kyllä antaisin; polttouhri ei ole sinulle mieleen.


malalle kelpaava uhri on särjetty henki; särjettyä ja murtunutta sydäntä et sinä, Jumala, hylkää. [51:20] Osoita armossasi hyvyyttä Siionille, rakenna Jerusalemin muurit. [51:21] Silloin sinulle kelpaavat oikeat teurasuhrit, polttouhrit ja kokonaisuhrit; silloin uhrataan härkiä sinun alttarillasi.


Veisuunjohtajalle; Daavidin mietevirsi,


kun edomilainen Dooeg tuli ja ilmoitti Saulille, sanoen hänelle: "Daavid on mennyt Ahimelekin taloon".


Miksi kerskaat pahuudestasi, sinä väkivaltainen? Jumalan armo pysyy alati.


Sinun kielesi punoo turmiota, se on kuin terävä partaveitsi, sinä petoksen tekijä.


Sinä rakastat pahaa etkä hyvää, sinä puhut valhetta etkä totta. Sela.


Sinä rakastat kaikkia surman sanoja, sinä kavala kieli.


Sentähden myös Jumala kukistaa sinut ainiaaksi, hän tarttuu sinuun ja raastaa sinut majastasi, repäisee sinut juurinesi elävien maasta. Sela.


Ja vanhurskaat näkevät sen ja pelkäävät, ja he nauravat häntä:


atso, siinä on mies, joka ei pitänyt Jumalaa turvanansa, vaan luotti suureen rikkauteensa ja röyhkeili häijyydessänsä". [52:10] Mutta minä olen kuin viheriöitsevä öljypuu Jumalan huoneessa, minä turvaan Jumalan armoon aina ja iankaikkisesti. [52:11] Minä kiitän sinua iäti, että sen teit, ja minä odotan sinun hurskaittesi edessä sinun nimeäsi, sillä se on hyvä.


Veisuunjohtajalle; veisataan kuin: "Sairaus"; Daavidin mietevirsi.


Hullu sanoo sydämessänsä: "Ei ole Jumalaa". Turmiollinen ja iljettävä on heidän väärä menonsa; ei ole ketään, joka tekee sitä, mikä hyvä on.


Jumala katsoo taivaasta ihmislapsiin nähdäksensä, onko ketään ymmärtäväistä, ketään, joka etsii Jumalaa.


Mutta kaikki he ovat poikenneet pois, kaikki tyynni kelvottomiksi käyneet; ei ole ketään, joka tekee sitä, mikä hyvä on, ei yhden yhtäkään.


Eivätkö he mitään käsitä, nuo väärintekijät, jotka saavat leipänsä syömällä minun kansaani, eivätkä avuksensa huuda Jumalaa?


inä heidät valtaa kauhu, missä ei kauhistavaa ole; sillä Jumala hajottaa niiden luut, jotka sinua saartavat. Sinä saatat heidät häpeään, sillä Jumala hylkää heidät. [53:7] Oi, että Israelille tulisi pelastus Siionista! Kun Jumala kääntää kansansa kohtalon, silloin Jaakob riemuitsee, Israel iloitsee.


Veisuunjohtajalle; kielisoittimilla; Daavidin mietevirsi,


kun siifiläiset tulivat ja sanoivat Saulille: "Daavid piileskelee meidän luonamme".


Jumala, pelasta minut nimesi voimalla, aja minun asiani väkevyydelläsi.


Jumala, kuule minun rukoukseni, ota korviisi minun suuni sanat.


Sillä muukalaiset nousevat minua vastaan, ja väkivaltaiset väijyvät minun henkeäni, eivät he pidä Jumalaa silmäinsä edessä. Sela.


Katso, Jumala on minun auttajani, Herra on minun sieluni tuki.


hdatkoon paha minun vihamiehiäni, hävitä heidät uskollisuudessasi. [54:8] Niin minä alttiisti sinulle uhraan, minä ylistän sinun nimeäsi, Herra, sillä se on hyvä. [54:9] Sillä hän pelastaa minut kaikesta hädästä, ja minun silmäni saa mielikseen katsella vihollisiani.


Veisuunjohtajalle; kielisoittimilla; Daavidin mietevirsi.


Jumala, ota korviisi minun rukoukseni, älä kätkeydy, kun minä armoa anon.


Kuuntele minua ja vastaa minulle. Minä kuljen rauhatonna murheessani ja huokaan,


koska vihamies huutaa ja jumalaton ahdistaa; sillä he vyöryttävät minun päälleni turmiota ja vihassa minua vainoavat.


Sydämeni minun rinnassani vapisee, kuoleman kauhut lankeavat minun päälleni.


Pelko ja vavistus valtaa minut, pöyristys peittää minut.


Ja minä sanon: Olisipa minulla siivet kuin kyyhkysellä, niin minä lentäisin pois ja pääsisin lepoon!


Katso, minä pakenisin kauas ja yöpyisin erämaassa. Sela.


Minä rientäisin pakopaikkaani rajuilman ja myrskyn alta.


Sekoita, Herra, tee eripuraiseksi heidän kielensä, sillä minä näen väkivaltaa ja riitaa kaupungissa.


Yötä päivää he sitä kiertävät, sen muureja pitkin, vääryys ja vaiva on sen keskellä.


Sen keskellä on turmio, sorto ja petos ei väisty sen torilta.


Sillä ei minua herjaa vihollinen - sen minä kestäisin - eikä minua vastaan ylvästele minun vihamieheni - hänen edestään minä voisin lymytä;


vaan sinä, minun vertaiseni, sinä, minun ystäväni ja uskottuni,


jonka kanssa me elimme suloisessa sovussa, yhdessä vaelsimme Jumalan huoneeseen juhlakansan kohinassa!


Karatkoon kuolema heidän kimppuunsa, menkööt he elävältä alas tuonelaan, sillä heidän asunnoissansa ja sydämissänsä vallitsee sula pahuus.


Mutta minä huudan Jumalaa, ja Herra pelastaa minut.


Illoin, aamuin ja keskipäivällä minä valitan ja huokaan, ja hän kuulee minun ääneni.


Hän päästää minun sieluni heistä rauhaan, etteivät he minua saavuta; sillä paljon on niitä, jotka ovat minua vastaan.


Jumala kuulee sen ja vastaa heille, hän, joka hallitsee hamasta muinaisuudesta. Sela. Sillä he eivät muuta mieltänsä eivätkä pelkää Jumalaa.


Tuo mies käy käsiksi niihin, jotka hänen kanssaan rauhassa elävät, hän rikkoo liittonsa.


Hänen suunsa on voita sulavampi, mutta hänellä on sota mielessä; hänen sanansa ovat öljyä lauhkeammat, mutta ovat kuin paljastetut miekat.


itä murheesi Herran huomaan, hän pitää sinusta huolen, ei hän salli vanhurskaan ikinä horjua. [55:24] Mutta heidät sinä, Jumala, syökset tuonelan syvyyteen; murhamiehet ja petturit eivät pääse puoleen ikäänsä. Mutta minä turvaan sinuun.


Veisuunjohtajalle; veisataan kuin: "Mykkä kyyhkynen kaukaisessa maassa". Daavidin laulu, kun filistealaiset ottivat hänet kiinni Gatissa.


Jumala, ole minulle armollinen, sillä ihmiset minua polkevat, joka päivä he sotivat minua vastaan, ahdistavat minua.


Joka päivä minun vihamieheni minua polkevat; sillä paljon on niitä, jotka ylpeästi sotivat minua vastaan.


Mutta sinä päivänä, jota minä pelkään, minä turvaan sinuun.


Jumalaan minä luotan ja ylistän hänen sanaansa, Jumalaan minä turvaan enkä pelkää. Mitä liha minulle tekisi?


Joka päivä he vääntelevät minun sanojani, kaikki heidän ajatuksensa tarkoittavat minulle pahaa.


He ahdistavat, he väijyvät minua, he vakoilevat minun askeleitani, sillä he tavoittavat minun henkeäni.


Hekö pahuudessaan pelastuisivat? Syökse, Jumala, vihassasi kansat maahan.


Sinä olet lukenut minun pakolaispäiväni; pane leiliisi minun kyyneleeni, ovathan ne sinun kirjassasi.


Kerran väistyvät minun viholliseni, sinä päivänä, jona minä huudan; minä tiedän, että Jumala on minun puolellani.


Jumalaan minä luotan ja ylistän hänen sanaansa, Herraan minä luotan ja ylistän hänen sanaansa.


Jumalaan minä turvaan enkä pelkää. Mitä ihminen minulle tekisi?


nulla on lupaus täytettävänä sinulle, Jumala; minä maksan sinulle kiitosuhrit. [56:14] Sillä sinä pelastit minun sieluni kuolemasta, minun jalkani kompastumasta, että minä vaeltaisin Jumalan edessä, eläväin valkeudessa.


Veisuunjohtajalle; veisataan kuin: "Älä turmele"; Daavidin laulu, kun hän pakeni Saulia luolaan.


Jumala, ole minulle armollinen, ole minulle armollinen; sillä sinuun minun sieluni turvaa. Minä turvaan sinun siipiesi suojaan, kunnes onnettomuudet ovat ohitse.


Minä huudan Jumalaa, Korkeinta, avukseni, Jumalaa, joka vie minun asiani päätökseen.


Hän lähettää taivaasta minulle pelastuksen, kun minua herjaavat minun polkijani. Sela. Jumala lähettää armonsa ja totuutensa.


Minun sieluni on jalopeurain keskellä, minun täytyy maata tultasuitsevaisten seassa, ihmisten, joiden hampaat ovat keihäitä ja nuolia ja joiden kieli on terävä miekka.


Korota itsesi yli taivasten, Jumala, ja kunniasi yli kaiken maan.


Verkon he virittivät minun askelteni tielle, painoivat minun sieluni maahan, kaivoivat eteeni kuopan, mutta itse he siihen suistuivat. Sela.


Jumala, minun sydämeni on valmis, minun sydämeni on valmis: minä tahdon veisata ja soittaa.


Heräjä, minun sieluni; heräjä, harppu ja kannel. Minä tahdon herättää aamuruskon.


Herra, sinua minä kiitän kansojen joukossa, veisaan sinun kiitostasi kansakuntien keskellä.


llä suuri on sinun armosi ja ulottuu hamaan taivaisiin, ja sinun totuutesi pilviin asti. [57:12] Korota itsesi yli taivasten, Jumala, ja kunniasi yli kaiken maan.


Veisuunjohtajalle; veisataan kuin: "Älä turmele"; Daavidin laulu.


Totisesti, onko vanhurskaus mykkä, ja te puhutte? Tekö tuomitsette oikein, te ihmislapset?


Ei, vaan te hankitsette sydämessänne vääryyttä, teidän kätenne käyttävät maassa väkivallan vaakaa.


Luopuneita ovat jumalattomat äidin kohdusta asti, eksyneitä valhettelijat hamasta äidin helmasta.


Heidän myrkkynsä on niinkuin käärmeen myrkky, he ovat kuin kuuro kyy, joka korvansa tukitsee,


ettei se kuulisi lumoojan ääntä, taitavan taikojan loitsuja.


Jumala, särje hampaat heidän suustansa, Herra, murra nuorten jalopeurain raateluhampaat.


Haihtukoot he tyhjiin niinkuin vesi, joka valuu kuiviin. Kun he ampuvat nuolensa, olkoot ne kuin kärjettömät.


Olkoot he niinkuin etana, joka sulaa mataessaan, niinkuin vaimon keskoiset, jotka eivät aurinkoa näe.


Ennenkuin teidän patanne tuntevat tulen altansa orjantappuroista, hän myrskyllään puhaltaa pois kaiken, niin raa`an kuin kypsänkin.


nhurskas iloitsee, kun hän näkee koston, hän pesee jalkansa jumalattoman veressä. [58:12] Silloin ihmiset sanovat: "Totisesti, vanhurskaalla on hedelmä; totisesti, on Jumala, joka tuomitsee maan päällä".


Veisuunjohtajalle; veisataan kuin: "Älä turmele"; Daavidin laulu, kun Saul lähetti vartioimaan hänen taloansa, tappaakseen hänet.


Jumalani, pelasta minut vihollisistani, suojele minua niiltä, jotka nousevat minua vastaan.


Pelasta minut pahantekijöistä, vapahda minut murhamiehistä.


Sillä katso, he väijyvät minun henkeäni; julmurit kokoontuvat minua vastaan, vaikka en ole rikkonut enkä syntiä tehnyt, Herra.


Ilman minun syytäni he juoksevat ja hankkiutuvat; heräjä, käy minua kohtaamaan ja katso.


Ja sinä, Herra, Jumala Sebaot, Israelin Jumala, heräjä kostamaan kaikille pakanoille. Älä säästä ketään uskotonta väärintekijää. Sela.


He tulevat ehtoolla, ulvovat kuin koirat ja kiertävät kaupunkia.


Katso, he purkavat suustaan sisuansa, miekat ovat heidän huulillansa, sillä: "Kuka sen kuulee?"


Mutta sinä, Herra, naurat heille, sinä pidät kaikkia pakanoita pilkkanasi.


Sinä, minun väkevyyteni, sinusta minä otan vaarin, sillä Jumala on minun linnani.


Minun armollinen Jumalani käy minua kohden, Jumala antaa minun nähdä iloni vihollisistani.


Älä heitä tapa, ettei minun kansani sitä unhottaisi. Saata voimallasi heidät harhailemaan ja syökse heidät maahan, Herra, meidän kilpemme.


Minkä he huulillaan puhuvat, sen he suullaan syntiä tekevät. Joutukoot he ylpeydessään kiinni kirousten ja valheiden tähden, joita he puhuvat.


Hävitä heidät vihassasi, hävitä olemattomiin, ja tietäkööt he, että Jumala hallitsee Jaakobissa, maan ääriin saakka. Sela.


He harhailevat ruuan haussa; elleivät tule ravituiksi, he murisevat.


tta minä veisaan sinun väkevyydestäsi ja riemuitsen aamulla sinun armostasi, sillä sinä olet minun linnani ja pakopaikkani minun hätäni päivänä. [59:18] Sinä, minun väkevyyteni, sinulle minä veisaan kiitosta, sillä Jumala on minun linnani ja minun armollinen Jumalani.


Veisuunjohtajalle; veisataan kuin: "Todistuksen lilja"; Daavidin laulu, opetettavaksi,


kun hän taisteli Mesopotamian aramilaisia ja Sooban aramilaisia vastaan ja Jooab palasi ja voitti Suolalaaksossa edomilaiset, kaksitoista tuhatta miestä.


Jumala, sinä hylkäsit meidät, sinä hajotit meidät ja olit vihastunut. Auta meidät ennallemme.


Sinä saatoit maan järkkymään ja halkeilemaan, korjaa sen repeämät, sillä se horjuu.


Sinä olet antanut kansasi nähdä kovia päiviä; olet juottanut meitä päihdyttävällä viinillä.


Mutta sinä olet antanut lipun niille, jotka sinua pelkäävät, että he kokoontuisivat sen turviin, jousta pakoon. Sela.


Että sinun rakkaasi pelastetuiksi tulisivat, auta oikealla kädelläsi ja vastaa meille.


Jumala on puhunut pyhäkössänsä! Minä riemuitsen, minä jaan Sikemin ja mittaan Sukkotin laakson.


Minun on Gilead, minun on Manasse, Efraim on minun pääni suojus, Juuda minun valtikkani.


Mooab on minun pesuastiani, Edomiin minä viskaan kenkäni; Filistea, nosta minulle riemuhuuto.


Kuka vie minut varustettuun kaupunkiin? Kuka saattaa minut Edomiin?


kö sinä, Jumala, hyljännyt meitä? Et lähtenyt, Jumala, meidän sotajoukkojemme kanssa! [60:13] Anna meille apu ahdistajaa vastaan, sillä turha on ihmisten apu. [60:14] Jumalan voimalla me teemme väkeviä tekoja; hän tallaa meidän vihollisemme maahan.


Kuule, Jumala, minun huutoni, huomaa minun rukoukseni.


Maan ääristä minä sinua huudan, kun sydämeni nääntyy. Saata minut kalliolle, joka on minulle liian korkea.


Sillä sinä olet minun turvapaikkani, vahva torni vihollista vastaan.


Suo minun asua sinun majassasi iankaikkisesti, turvautua sinun siipiesi suojaan. Sela.


Sillä sinä, Jumala, kuulet minun lupaukseni, sinä annat perinnön niille, jotka sinun nimeäsi pelkäävät.


Sinä lisäät kuninkaalle päiviä päiviin; hänen vuotensa jatkukoot polvesta polveen.


llitkoon hän iankaikkisesti Jumalan kasvojen edessä; säädä armo ja totuus häntä varjelemaan. [61:9] Niin minä veisaan iankaikkisesti sinun nimesi kiitosta, täytän lupaukseni päivästä päivään.


Jumalaa yksin minun sieluni hiljaisuudessa odottaa, häneltä tulee minulle apu.


Hän yksin on minun kallioni, minun apuni ja turvani: en minä suuresti horju.


Kuinka kauan te yhtä miestä ahdistatte, hänet yhdessä surmataksenne, niinkuin hän olisi kaatuva seinä, niinkuin murrettu muuri?


He vain pitävät neuvoa, miten syöstä hänet korkeudestaan. He rakastavat valhetta, he siunaavat suullansa ja kiroavat sydämessänsä. Sela.


Odota yksin Jumalaa hiljaisuudessa, minun sieluni, sillä häneltä tulee minun toivoni.


Hän yksin on minun kallioni, minun apuni ja turvani: en minä horju.


Jumalassa on minun apuni ja kunniani. Minun väkevyyteni kallio, minun turvani on Jumala.


Turvatkaa häneen joka aika, te kansa; vuodattakaa hänen eteensä sydämenne. Jumala on meidän turvamme. Sela.


Vain tuulen henkäystä ovat ihmiset, vain valhetta ihmisten lapset: kaikki he nousevat vaa`assa ylös köykäisempinä kuin tuulenhenkäys.


Älkää luottako väkivaltaan, älkää turhaan panko toivoanne ryöstettyyn tavaraan. Jos rikkautta karttuu, älkää siihen sydäntänne kiinnittäkö.


rran on Jumala sanonut, kahdesti olen sen kuullut: väkevyys on Jumalan. [62:13] Ja sinun, Herra, on armo; sillä sinä maksat kullekin hänen tekojensa mukaan.


Daavidin virsi, kun hän oli Juudan erämaassa.


Jumala, sinä olet minun Jumalani, sinua minä etsin varhain; sinua minun sieluni janoaa, sinua halajaa minun ruumiini kuivassa ja nääntyvässä, vedettömässä maassa.


Niin minä katselin sinua pyhäkössä, nähdäkseni sinun voimasi ja kunniasi.


Sillä sinun armosi on parempi kuin elämä, minun huuleni ylistäkööt sinua.


Niin minä kiitän sinua elinaikani, nostan käteni sinun nimeesi.


Minun sieluni ravitaan niinkuin lihavuudella ja rasvalla, ja minun suuni ylistää sinua riemuitsevilla huulilla,


kun minä vuoteessani sinua muistan ja ajattelen sinua yön vartiohetkinä.


Sillä sinä olet minun apuni, ja sinun siipiesi suojassa minä riemuitsen.


Minun sieluni riippuu sinussa kiinni, sinun oikea kätesi tukee minua.


Mutta he etsivät minun henkeäni omaksi turmiokseen, he menevät maan syvyyksiin.


idät annetaan miekalle alttiiksi, he joutuvat aavikkosutten osaksi. [63:12] Mutta kuningas on iloitseva Jumalassa; hän on jokaisen kerskaus, joka hänen kauttansa vannoo. Sillä valhettelijain suu tukitaan.


Kuule, Jumala, minun ääneni, kun minä valitan, varjele minun elämäni vihollisen pelosta.


Kätke minut pahain seuralta, väärintekijäin riehuvalta joukolta,


jotka hiovat kielensä kuin miekan, jännittävät jousensa, nuolinaan karvaat sanat,


salaa ampuaksensa nuhteettoman. He ampuvat häntä äkisti eivätkä kavahda.


He pysyvät lujina pahoissa aikeissaan, he kehuvat, kuinka he virittävät pauloja, he sanovat: "Kuka ne näkee?"


He miettivät vääryyksiä: "Meillä on juoni valmiiksi mietittynä". Syvä on miehen sisu ja sydän.


Mutta Jumala ampuu heidät nuolella, äkisti kohtaavat heitä iskut.


He joutuvat kompastukseen, heidän oma kielensä langettaa heidät; kaikki, jotka heidät näkevät, nyökyttävät ilkkuen päätään.


kaikki ihmiset peljästyvät; he julistavat Jumalan töitä ja ottavat vaarin hänen teoistansa. [64:11] Vanhurskas iloitsee Herrassa ja turvaa häneen, ja kaikki oikeamieliset kerskaavat.


Veisuunjohtajalle; Daavidin virsi, laulu.


Jumala, hiljaisuudessa kiitetään sinua Siionissa, ja sinulle täytetään lupaus.


Sinä kuulet rukouksen: sinun tykösi tulee kaikki liha.


Minun syntivelkani ovat ylen raskaat, mutta sinä annat anteeksi meidän rikoksemme.


Autuas se, jonka sinä valitset ja otat tykösi, esikartanoissasi asumaan! Salli meidän tulla ravituiksi sinun huoneesi hyvyydellä, sinun temppelisi pyhyydellä.


Ihmeellisillä teoilla sinä vastaat meille vanhurskaudessa, sinä, meidän autuutemme Jumala, sinä, kaikkien maan äärten ja kaukaisen meren turva,


joka voimallasi vahvistat vuoret ja olet vyötetty väkevyydellä;


sinä, joka asetat merten pauhinan ja niiden aaltojen pauhinan ja kansojen metelin,


niin että ne, jotka niiden äärillä asuvat, hämmästyvät sinun ihmeitäsi; aamun ja ehtoon ääret sinä täytät riemulla.


Sinä pidät maasta huolen, kastelet sen runsaasti, sinä teet sen ylen rikkaaksi. Jumalan virta on vettä täynnä. Sinä valmistat heidän viljansa, sillä niin sinä valmistat maan.


Sinä kastelet sen vaot, sinä muhennat sen multapaakut, sadekuuroilla sinä sen pehmität ja siunaat sen laihon.


Sinä kaunistat vuoden hyvyydelläsi, ja sinun askeleesi tiukkuvat lihavuutta.


ämaan laitumet tiukkuvat, ja kukkulat vyöttäytyvät riemuun. [65:14] Kedot verhoutuvat lammaslaumoihin, ja vilja peittää laaksot. Riemuitaan ja lauletaan!


Veisuunjohtajalle; laulu, virsi. Kohottakaa Jumalalle riemuhuuto, kaikki maa,


veisatkaa hänen nimensä kunniaa, antakaa hänelle kunnia ja ylistys.


Sanokaa Jumalalle: "Kuinka peljättävät ovat sinun tekosi!" Sinun suuren voimasi tähden sinun vihollisesi matelevat sinun edessäsi.


Kaikki maa kumartakoon sinua ja veisatkoon sinun kiitostasi, veisatkoon sinun nimesi kiitosta. Sela.


Tulkaa ja katsokaa Jumalan töitä: hän on peljättävä teoissansa ihmisten lapsia kohtaan.


Meren hän muutti kuivaksi maaksi, jalkaisin käytiin virran poikki; silloin me iloitsimme hänestä.


Hän hallitsee voimallansa iankaikkisesti, hänen silmänsä vartioitsevat kansoja; niskoittelijat älkööt nostako päätänsä. Sela.


Kiittäkää, te kansat, meidän Jumalaamme, korkealle kaiuttakaa hänen ylistystänsä.


Hän antaa meidän sielullemme elämän eikä salli meidän jalkamme horjua.


Sillä sinä, Jumala, olet koetellut meitä, olet sulattanut meitä, niinkuin hopea sulatetaan.


Sinä veit meidät verkkoon, panit kuorman meidän lanteillemme.


Sinä annoit ihmisten ajaa päämme päällitse, me jouduimme tuleen ja veteen. Mutta sinä veit meidät yltäkylläisyyteen.


Minä tuon sinun huoneeseesi polttouhreja, täytän sinulle lupaukseni,


joihin minun huuleni avautuivat ja jotka minun suuni hädässäni lausui.


Lihavat polttouhrit minä sinulle uhraan ynnä oinasten uhrituoksun; minä uhraan sinulle härkiä ja kauriita. Sela.


Tulkaa, kuulkaa, niin minä kerron teille, kaikki te Jumalaa pelkääväiset, mitä hän on minun sielulleni tehnyt.


Häntä minä suullani huusin, ja ylistys tuli minun kielelleni.


Jos minulla olisi vääryys sydämessäni, ei Herra minua kuulisi.


Mutta Jumala kuuli minua ja otti vaarin minun rukoukseni äänestä.


Kiitetty olkoon Jumala, joka ei hyljännyt minun rukoustani eikä ottanut minulta pois armoansa.


Veisuunjohtajalle; kielisoittimilla; virsi, laulu.


Jumala olkoon meille armollinen ja siunatkoon meitä, hän valistakoon kasvonsa meille, - Sela -


että maan päällä tunnettaisiin sinun tiesi, kaikissa pakanakansoissa sinun apusi.


Sinua, Jumala, kansat kiittäkööt, sinua kaikki kansat kiittäkööt.


Iloitkoot ja riemuitkoot kansakunnat, sillä sinä tuomitset kansat oikein ja johdatat kansakunnat maan päällä. Sela.


a on satonsa antanut. Siunatkoon meitä Jumala, meidän Jumalamme. [67:8] Siunatkoon meitä Jumala, ja peljätkööt häntä kaikki maan ääret.


Jumala nousee, hänen vihollisensa hajaantuvat, hänen vihamiehensä pakenevat hänen kasvojensa edestä.


Sinä hajotat heidät, niinkuin savu hajoaa; niinkuin vaha sulaa tulen hohteessa, niin jumalattomat häviävät Jumalan kasvojen edessä.


Mutta vanhurskaat iloitsevat ja riemuitsevat Jumalan kasvojen edessä, he ihastuvat ilosta.


Laulakaa Jumalalle, veisatkaa hänen nimensä kiitosta. Tehkää tie hänelle, joka kiitää halki arojen. Hänen nimensä on Herra, riemuitkaa hänen kasvojensa edessä.


Hän on orpojen isä ja leskien puolustaja, Jumala pyhässä asunnossansa,


Jumala, joka antaa hyljätyille kodin ja johtaa vangitut onneen. Vain niskoittelijat asuvat kuivassa maassa.


Jumala, kun sinä kävit kansasi edellä, kun sinä kuljit erämaassa, - Sela -


niin maa vapisi ja taivaat tiukkuivat Jumalan kasvojen edessä, Siinai vapisi Jumalan, Israelin Jumalan, kasvojen edessä.


Runsaalla sateella sinä, Jumala, kostutit perintömaasi; ja kun se oli näännyksissä, niin sinä virvoitit sen.


Sinun laumasi asettui siihen; hyvyydessäsi, Jumala, sinä sen kurjille valmistit.


Herra antaa sanoman, suuri on voitonsanoman saattajatarten joukko:


"Sotajoukkojen kuninkaat pakenevat, he pakenevat, ja perheen emäntä jakaa saaliin.


Jäättekö makailemaan karjatarhojen vaiheille? Kyyhkysen siivet ovat hopealla silatut, sen sulat keltaisella kullalla!


Kun Kaikkivaltias siellä hajotti kuninkaat, satoi lunta Salmonilla."


Baasanin vuori on Jumalan vuori, Baasanin vuori on monihuippuinen vuori.


Miksi te, monihuippuiset vuoret, karsaasti katsotte vuorta, jolla Jumala on mielistynyt asumaan? Totisesti, Herra asuu siellä iankaikkisesti.


Jumalan sotavaunuja on kymmenet tuhannet, on tuhannen kertaa tuhannet; Herra on niiden keskellä, pyhyydessään niinkuin Siinai.


Sinä astuit ylös korkeuteen, otit vankeja saaliiksesi, sait ihmisiä lahjaksesi: niskoittelijatkin joutuvat asumaan Herran Jumalan tykönä.


Kiitetty olkoon Herra joka päivä. Meitä kantaa Jumala, meidän apumme. Sela.


Meillä on Jumala, Jumala, joka auttaa, ja Herra, Herra, joka kuolemasta vapahtaa.


Mutta Jumala murskaa vihollistensa pään, niiden karvaisen päälaen, jotka synneissänsä vaeltavat.


Herra sanoo: "Baasanista minä heidät palautan, palautan meren syvyyksistä,


että sinä polkisit jalkasi vereen, että sinun koiriesi kieli saisi osansa vihollisista".


Julkinähtävät ovat sinun juhlasaattosi, Jumala, minun Jumalani, kuninkaani juhlasaatot pyhäkössä.


Laulajat käyvät edellä, kanteleensoittajat jäljessä, keskellä nuoret naiset vaskirumpuja lyöden.


Kiittäkää Jumalaa seurakunnan kokouksissa, kiittäkää Herraa te, jotka olette Israelin lähteestä.


Tuolla on Benjamin, nuorin, heitä johtaen, Juudan ruhtinaat joukkoinensa, Sebulonin ruhtinaat, Naftalin ruhtinaat.


Sinun Jumalasi on säätänyt sinulle vallan. Vahvista, Jumala, minkä olet hyväksemme tehnyt.


Sinun temppelisi tähden, joka kohoaa Jerusalemissa, kuninkaat tuovat sinulle lahjoja.


Käske ankarasti ruovikon petoa, härkien laumaa ynnä vasikoita, kansoja, lankeamaan maahan hopeaharkkoinensa. Hän hajottaa kansat, jotka sotia rakastavat.


Mahtavat saapuvat Egyptistä, Etiopia kiiruhtaa ojentamaan käsiänsä Jumalan puoleen.


Te maan valtakunnat, laulakaa Jumalalle, veisatkaa Herran kiitosta, - Sela -


hänen, joka kiitää ikuisten taivasten taivaissa! Katso, hän antaa äänellänsä väkevän jylinän.


takaa väkevyys Jumalalle! Hänen herrautensa on Israelin yllä ja hänen voimansa pilvien tasalla. [68:36] Peljättävä on Jumala, joka ilmestyy sinun pyhäköstäsi, Israelin Jumala. Hän antaa kansallensa voiman ja väkevyyden. Kiitetty olkoon Jumala.


Veisuunjohtajalle; veisataan kuin: "Liljat"; Daavidin virsi.


Pelasta minut, Jumala, sillä vedet käyvät minun sieluuni asti.


Minä olen vajonnut syvään, pohjattomaan liejuun, olen joutunut vetten syvyyksiin, ja virta tulvii minun ylitseni.


Minä olen väsynyt huutamisesta, minun kurkkuni kuivettuu, minun silmäni ovat rauenneet odottaessani Jumalaani.


Enemmän kuin hiuksia päässäni on niitä, jotka minua syyttömästi vihaavat; paljon on niitä, jotka tahtovat tuhota minut, jotka syyttä ovat vihollisiani; mitä en ole ryöstänyt, se täytyy minun maksaa.


Jumala, sinä tunnet minun hulluuteni, eivätkä minun vikani ole sinulta salassa.


Älä anna minussa häpeään joutua niiden, jotka odottavat sinua, Herra, Herra Sebaot. Älä salli minussa pettyä niiden, jotka etsivät sinua, Israelin Jumala.


Sillä sinun tähtesi minä kärsin herjausta, pilkka peittää minun kasvoni.


Veljilleni minä olen tullut vieraaksi, olen tullut oudoksi äitini lapsille.


Sillä kiivaus sinun huoneesi puolesta on minut kuluttanut, ja niiden herjaukset, jotka sinua herjaavat, ovat sattuneet minuun.


Minä, minun sieluni itki ja paastosi, mutta siitä koitui minulle vain herjausta.


Minä pukeuduin säkkipukuun, mutta tulin sananparreksi heidän suussaan.


Porteissa-istujat minusta jaarittelevat, ja väkijuomain juojat minusta laulavat.


Mutta minä rukoilen sinua, Herra, otollisella ajalla, sinua, Jumala, sinun suuren laupeutesi turvin. Vastaa minulle pelastavan uskollisuutesi tähden.


Päästä minut loasta, etten siihen vajoa, auta, että pääsen vihollisistani ja syvistä vesistä.


Älä anna vetten vuon minua upottaa, syvyyden minua niellä ja kuilun sulkea suutaan minun ylitseni.


Vastaa minulle, Herra, sillä sinun armosi on hyvä, käänny minun puoleeni suuressa laupeudessasi.


Älä peitä kasvojasi palvelijaltasi, sillä minä olen ahdistuksessa; joudu, vastaa minulle.


Lähesty minun sieluani ja lunasta se, vapahda minut vihollisteni tähden.


Sinä tiedät minun häväistykseni, minun häpeäni ja pilkkani, sinun edessäsi ovat julki kaikki minun ahdistajani.


Häväistys on särkenyt minun sydämeni, minä olen käynyt heikoksi; minä odotin sääliä, mutta en saanut, ja lohduttajia, mutta en löytänyt.


Koiruohoa he antoivat minun syödäkseni ja juottivat minulle janooni hapanviiniä.


Tulkoon heidän pöytänsä heille paulaksi, ansaksi noille suruttomille.


Soetkoot heidän silmänsä, niin etteivät näe, ja saata heidän lanteensa alati horjumaan.


Vuodata vihastuksesi heidän päällensä, ja yllättäköön heidät sinun vihasi hehku.


Joutukoon heidän leiripaikkansa autioksi, älköön heidän majoissansa asukasta olko.


Sillä he vainoavat sitä, jota sinä olet lyönyt, he juttelevat niiden tuskista, joita sinä olet haavoittanut.


Lisää heille rikosta rikoksen päälle, ja sinun vanhurskauteesi he älkööt pääskö.


Pyyhittäköön heidät pois elämän kirjasta, älköönkä heitä kirjoitettako vanhurskasten lukuun.


Mutta minä olen kurja ja vaivattu, suojatkoon minua sinun apusi, Jumala,


niin minä veisuulla kiitän Jumalan nimeä ja ylistän häntä kiitosvirsillä.


Se on Herralle otollisempi kuin härkä, kuin mulli, sarvipää ja sorkkajalka.


Nöyrät näkevät sen ja riemuitsevat; elpyköön teidän sydämenne, teidän, jotka etsitte Jumalaa.


Sillä Herra kuulee köyhiä eikä halveksi vankejansa.


Kiittäkööt häntä taivaat ja maa, meret ja kaikki, mitä niissä liikkuu.


llä Jumala on pelastava Siionin ja rakentava Juudan kaupungit, niin että he asettuvat niihin ja omistavat ne. [69:37] Hänen palvelijainsa jälkeläiset saavat sen perinnökseen, ja ne, jotka hänen nimeänsä rakastavat, saavat asua siinä.


Veisuunjohtajalle; Daavidin virsi; syntiä tunnustettaessa.


Jumala, riennä minua pelastamaan, riennä minun avukseni, Herra.


Joutukoot häpeään ja punastukoot ne, jotka minun henkeäni väijyvät; peräytykööt ja saakoot häpeän ne, jotka tahtovat minulle onnettomuutta.


Kääntykööt takaisin häpeissänsä ne, jotka sanovat: "Kas niin, kas niin!"


oitkoot ja riemuitkoot sinussa kaikki, jotka sinua etsivät; joille sinun apusi on rakas, ne sanokoot aina: "Ylistetty olkoon Jumala!" [70:6] Mutta minä olen kurja ja köyhä; Jumala, riennä minun tyköni. Sinä olet minun apuni ja vapauttajani; Herra, älä viivy.


Sinuun, Herra, minä turvaan, älä salli minun joutua häpeään iankaikkisesti.


Pelasta minut, vapahda minut vanhurskaudessasi, kallista korvasi minun puoleeni ja auta minua.


Ole minulle kallio, jolla saan asua ja jonne aina saan mennä, sinä, joka olet säätänyt minulle pelastuksen. Sillä sinä olet minun kallioni ja linnani.


Jumalani, vapauta minut jumalattoman kädestä, väärän ja väkivaltaisen kourista.


Sillä sinä olet minun toivoni, Herra, Herra, minun turvani hamasta nuoruudestani.


Sinä olet minun tukeni syntymästäni saakka, sinä päästit minut äitini kohdusta; sinua minä alati ylistän.


Monelle minä olen kuin kummitus, mutta sinä olet minun vahva suojani.


Minun suuni on täynnä sinun kiitostasi, täynnä sinun ylistystäsi kaiken päivää.


Älä heitä minua pois minun vanhalla iälläni, älä hylkää minua, kun voimani loppuu.


Sillä minun viholliseni puhuvat minusta; ne, jotka väijyvät minun henkeäni, neuvottelevat keskenänsä:


"Jumala on hänet hyljännyt; ajakaa häntä takaa ja ottakaa kiinni, sillä auttajaa ei ole".


Jumala, älä ole minusta kaukana, Jumalani, riennä minun avukseni.


Joutukoot häpeään ja hukkukoot ne, jotka vainoavat minun sieluani; peittäköön häpeä ja pilkka ne, jotka hankkivat minulle onnettomuutta.


Mutta minä odotan alati, ja yhäti minä sinua kiitän.


Minun suuni on julistava sinun vanhurskauttasi, sinun pelastustekojasi kaiken päivää, sillä niiden määrää en minä tunne.


Herran, Herran väkeviä tekoja minä tuon julki, minä ylistän sinun vanhurskauttasi, sinun ainoan.


Jumala, sinä olet opettanut minua hamasta nuoruudestani, ja yhä vielä minä sinun ihmeitäsi julistan.


Älä, Jumala, minua hylkää vanhaksi ja harmaaksi tultuani, niin minä julistan sinun käsivartesi voimaa nousevalle polvelle, sinun väkevyyttäsi kaikille vielä tuleville.


Jumala, sinun vanhurskautesi ulottuu hamaan korkeuksiin, sinun, joka teet niin suuria. Jumala, kuka on sinun vertaisesi?


Sinä, joka olet antanut meidän kokea paljon ahdistusta ja onnettomuutta, sinä virvoitat meidät jälleen henkiin, ja maan syvyyksistä sinä tuot meidät takaisin.


Anna minun arvoni kasvaa ja lohduta minua jälleen.


Niin minä myös ylistän harpulla sinua, sinun uskollisuuttasi, minun Jumalani, soitan kanteleella kiitosta sinulle, sinä Israelin Pyhä.


Minun huuleni riemuitsevat, kun minä sinulle soitan, ja myös minun sieluni, jonka sinä olet lunastanut.


Minun kieleni julistaa sinun vanhurskauttasi kaiken päivää, sillä häpeään ja pilkkaan ovat joutuneet ne, jotka hankkivat minulle onnettomuutta.


Salomon virsi. Jumala, anna kuninkaan tuomita, niinkuin sinä tuomitset, anna vanhurskautesi kuninkaan pojalle.


Tuomitkoon hän sinun kansaasi vanhurskaasti ja sinun kurjiasi oikeuden mukaan.


Vuoret kantakoot rauhaa kansalle, niin myös kukkulat, vanhurskauden voimasta.


Auttakoon hän kansan kurjat oikeuteen, pelastakoon köyhäin lapset ja musertakoon sortajan.


Niin he pelkäävät sinua, niin kauan kuin aurinko paistaa ja kuu kumottaa, polvesta polveen.


Hän olkoon niinkuin sade, joka nurmikolle vuotaa, niinkuin sadekuuro, joka kostuttaa maan.


Hänen päivinänsä vanhurskas kukoistaa, ja rauha on oleva runsas siihen saakka, kunnes kuuta ei enää ole.


Hallitkoon hän merestä mereen ja Eufrat-virrasta maan ääriin saakka.


Hänen edessänsä erämaan asujat polvistuvat, ja hänen vihollisensa nuolevat tomua.


Tarsiin ja saarten kuninkaat tuovat lahjoja, Saban ja Seban kuninkaat veroa maksavat.


Häntä kumartavat kaikki kuninkaat, kaikki kansakunnat palvelevat häntä.


Sillä hän pelastaa köyhän, joka apua huutaa, kurjan ja sen, jolla ei auttajaa ole.


Hän armahtaa vaivaista ja köyhää ja pelastaa köyhäin sielun.


Hän lunastaa heidän sielunsa sorrosta ja väkivallasta, ja heidän verensä on hänen silmissään kallis.


Hän eläköön, ja hänelle tuotakoon Saban kultaa; hänen puolestansa rukoiltakoon alati, ja siunattakoon häntä lakkaamatta.


Maa kasvakoon runsaasti viljaa, vuorten huippuja myöten, sen hedelmä huojukoon niinkuin Libanon; ja kansaa nouskoon kaupungeista niinkuin kasveja maasta.


Pysyköön hänen nimensä iankaikkisesti, ja versokoon hänen nimensä, niin kauan kuin aurinko paistaa. Hänessä he itseänsä siunatkoot, ja kaikki kansakunnat ylistäkööt häntä onnelliseksi.


Kiitetty olkoon Herra Jumala, Israelin Jumala, ainoa, joka ihmeitä tekee.


Kiitetty olkoon hänen kunniansa nimi iankaikkisesti, ja kaikki maa olkoon täynnä hänen kunniaansa. Amen, amen.


Daavidin, Iisain pojan, rukoukset päättyvät.


Aasafin virsi. Totisesti, Jumala on hyvä Israelille, niille, joilla on puhdas sydän.


Mutta minun jalkani olivat vähällä kompastua, askeleeni olivat aivan liukahtaa.


Sillä minussa nousi kateus ylvästelijöitä kohtaan, kun minä näin jumalattomien menestyvän.


Sillä he ovat vaivoista vapaat kuolemaansa asti, he ovat voimakkaat ja lihavat.


Eivät he koe muitten kuolevaisten tuskia, eikä heitä vaivata niinkuin muita ihmisiä.


Sentähden on ylpeys heillä kaulakoristeena, väkivalta on puku, joka heidät verhoaa.


Heidän silmänsä pullistuvat ulos heidän lihavuudestaan, heidän sydämensä kuvittelut kulkevat valtoimina.


He pilkkaavat ja puhuvat väkivallan puheita pahuudessansa, he puhuvat kuin korkeuksista.


Heidän suunsa tavoittelee taivasta, ja heidän kielensä kulkee pitkin maata.


Sentähden heidän kansansa liittyy heihin ja särpii vettä kyllälti.


Ja he sanovat: "Kuinka Jumala sen tietäisi, onko tietoa Korkeimmalla?"


Katso, nämä ovat jumalattomat; kuitenkin he elävät ainaisessa rauhassa ja rikastuvat yhäti.


Turhaan minä olen pitänyt sydämeni puhtaana ja pessyt käteni viattomuudessa:


minua vaivataan joka aika, ja minä saan joka aamu kuritusta.


Jos olisin sanonut: "Noin minäkin puhun", katso, niin minä olisin ollut petollinen koko sinun lastesi sukua kohtaan.


Minä mietin päästäkseni tästä selvyyteen; mutta se oli minulle ylen vaikeata,


kunnes minä pääsin sisälle Jumalan pyhiin salaisuuksiin ja käsitin, mikä heidän loppunsa on oleva.


Totisesti, sinä panet heidät liukkaalle, perikatoon sinä heidät syökset.


Kuinka he joutuvatkaan äkisti turmioon! He hukkuvat, heidän loppunsa on kauhistava.


Niinkuin unen käy herätessä, niin sinä, Herra, kun heräjät, heidän valhekuvansa hylkäät.


Kun minun sydämeni katkeroitui ja minun munaskuihini pisti,


silloin minä olin järjetön enkä mitään älynnyt, olin sinun edessäsi kuin nauta.


Kuitenkin minä pysyn alati sinun tykönäsi, sinä pidät minua kiinni oikeasta kädestäni.


Sinä talutat minua neuvosi mukaan ja korjaat minut viimein kunniaan.


Ketä muuta minulla olisi taivaassa! Ja kun sinä olet minun kanssani, en minä mistään maan päällä huoli.


Vaikka minun ruumiini ja sieluni nääntyisi, Jumala on minun sydämeni kallio ja minun osani iankaikkisesti.


Sillä katso, jotka sinusta eriävät, ne hukkuvat, sinä tuhoat kaikki, jotka haureudessa sinusta luopuvat.


Mutta minun onneni on olla Jumalaa lähellä, minä panen turvani Herraan, Herraan, kertoakseni kaikkia sinun tekojasi.


Aasafin mietevirsi. Miksi sinä, Jumala, hylkäsit meidät ainiaaksi, miksi suitsuaa sinun vihasi laitumesi lampaita vastaan?


Muista seurakuntaasi, jonka muinoin omaksesi otit, jonka lunastit perintösuvuksesi. Muista Siionin vuorta, jolla sinä asut.


Ohjaa askeleesi ikuisille raunioille. Vihollinen on raiskannut kaiken pyhäkössä.


Sinun vihollisesi huusivat kokoushuoneessasi, he pystyttivät omat merkkinsä merkeiksi sinne.


Näytti, kuin olisi tiheässä metsässä kirveitä heilutettu korkealle.


Niin he löivät kaikki sen veistokset kirveillä ja nuijilla rikki.


He pistivät sinun pyhäkkösi tuleen, he häväisivät, panivat maan tasalle sinun nimesi asumuksen.


He sanoivat sydämessään: "Me hävitämme heidät kaikki tyynni". He polttivat kaikki jumalanpalvelushuoneet maasta.


Merkkejämme me emme näe, ei ole enää profeettaa, eikä ole joukossamme ketään, joka tietäisi, kuinka kauan -.


Kuinka kauan, Jumala, vihollinen saa herjata, vihamies pilkata sinun nimeäsi lakkaamatta?


Miksi pidätät kättäsi, oikeata kättäsi? Vedä se povestasi ja hävitä heidät.


Jumala on minun kuninkaani ammoisista ajoista, hän toimittaa pelastuksen maan päällä.


Sinä voimallasi halkaisit meren, sinä musersit lohikäärmeitten päät vetten päällä.


Sinä ruhjoit rikki Leviatanin päät, sinä annoit hänet ruuaksi erämaan eläinten laumalle.


Sinä puhkaisit kuohumaan lähteen ja puron, sinä kuivasit väkevät virrat.


Sinun on päivä, sinun on yö, sinä valmistit valon ja auringon.


Sinä määräsit kaikki maan rajat, sinä asetit kesän ja talven.


Niin muista tämä: vihollinen herjaa Herraa, houkkiokansa pilkkaa sinun nimeäsi.


Älä anna pedolle alttiiksi metsäkyyhkysesi sielua, älä iäksi unhota kurjiesi elämää.


Katso liittoasi. Sillä maan pimennot ovat väkivallan pesiä täynnä.


Älä salli sorretun kääntyä häväistynä takaisin. Kurja ja köyhä saakoot ylistää sinun nimeäsi.


Nouse, Jumala, aja asiasi. Muista, miten houkat herjaavat sinua kaiken aikaa.


Älä unhota vihollistesi huutoa, älä vastustajaisi melua, joka kohoaa lakkaamatta.


Veisuunjohtajalle; veisataan kuin: "Älä turmele"; virsi; Aasafin laulu.


Me kiitämme sinua, Jumala, me kiitämme sinua; lähellä on sinun nimesi, sinun ihmeitäsi kerrotaan.


"Vaikka minä valitsenkin ajan, minä tuomitsen oikein.


Vaikka maa kaikkine asukkaineen menehtyy pelkoon, pidän minä pystyssä sen patsaat." Sela.


"Ylvästelijöille minä sanon: älkää ylvästelkö, ja jumalattomille: älkää sarvea nostako.


Älkää nostako sarveanne korkealle, älkää puhuko niskoitellen, julkeasti."


Ei tule apua idästä, ei lännestä, ei vuorisesta erämaasta,


vaan Jumala on se, joka tuomitsee: yhden hän alentaa, toisen ylentää.


Sillä Herran kädessä on malja, joka vaahtoaa täynnänsä höystettyä viiniä, ja siitä hän kaataa; kaikkien maan jumalattomien täytyy se juoda, särpiä pohjasakkaa myöten.


tta minä julistan iäti, veisaan kiitosta Jaakobin Jumalalle. [75:11] Ja kaikki jumalattomien sarvet minä katkaisen; korkealle kohoavat vanhurskaan sarvet.


Veisuunjohtajalle; kielisoittimilla; virsi; Aasafin laulu.


Jumala on tunnettu Juudassa, hänen nimensä on suuri Israelissa;


Saalemissa on hänen majansa ja hänen asumuksensa Siionissa.


Siellä hän mursi jousen salamat, kilven ja miekan ja sodan. Sela.


Kirkkaudessa, valtasuuruudessa sinä tulit voittosaaliin vuorilta.


Urhoollisilta ryöstettiin aseet, he uupuivat uneen; kaikkien sankarien kädet herposivat.


Sinun nuhtelustasi, Jaakobin Jumala, vaipuivat raskaaseen uneen vaunut ja hevoset.


Sinä olet peljättävä, kuka kestää sinun edessäsi, kun sinä vihastut?


Taivaasta sinä annoit tuomiosi kuulua; maa peljästyi ja vaikeni,


kun Jumala nousi tuomiolle vapahtaakseen kaikki maan nöyrät. Sela.


Sillä ihmisten viha tulee sinulle ylistykseksi: sinä vyöttäydyt vihan ylenpalttisuuteen.


hkää lupauksia ja täyttäkää ne Herralle, Jumalallenne. Kaikki hänen ympärillään asuvaiset tuokoot lahjoja Peljättävälle, [76:13] joka nöyryyttää ruhtinaitten rohkeuden ja joka on peljättävä maan kuninkaille.


Veisuunjohtajalle; Jedutunin tapaan; Aasafin virsi.


Minä korotan ääneni Jumalan puoleen ja huudan; minä korotan ääneni Jumalan puoleen, että hän minua kuulisi.


Ahdistukseni aikana minä etsin Herraa; minun käteni on yöllä ojennettuna eikä väsy; minun sieluni ei lohdutuksesta huoli.


Minä muistan Jumalaa ja huokaan; minä tutkistelen, ja minun henkeni nääntyy. Sela.


Sinä pidät minun silmäni valveilla; minä olen niin levoton, etten voi puhua.


Minä ajattelen muinaisia päiviä, ammoin menneitä vuosia.


Minä muistan yöllä kanteleeni, minä mietiskelen sydämessäni, ja minun henkeni tutkii:


Hylkääkö Herra ikiajoiksi eikä enää osoita mielisuosiota?


Onko hänen armonsa mennyt ainiaaksi, onko hänen lupauksensa lopussa polvesta polveen?


Onko Jumala unhottanut olla armollinen, onko hän vihassaan lukinnut laupeutensa? Sela.


Minä sanoin: tämä on minun kärsimykseni, että Korkeimman oikea käsi on muuttunut.


Minä muistelen Herran tekoja, minä muistelen sinun entisiä ihmetöitäsi.


Minä tutkistelen kaikkia sinun töitäsi, minä mietin sinun suuria tekojasi.


Jumala, sinun tiesi on pyhä; kuka on jumala, suuri niinkuin sinä, Jumala?


Sinä olet Jumala, joka teet ihmeitä, sinä olet ilmoittanut voimasi kansojen seassa.


Käsivarrellasi sinä lunastit kansasi, Jaakobin ja Joosefin lapset. Sela.


Vedet näkivät sinut, Jumala, vedet näkivät sinut ja vapisivat, ja syvyydet värisivät.


Pilvet purkivat vettä, pilvet antoivat jylinänsä, sinun nuolesi lensivät.


Sinun pauhinasi ääni vyöryi, salamat valaisivat maan piirin, maa vapisi ja järkkyi.


ren halki kävi sinun tiesi, sinun polkusi läpi suurten vetten, eivätkä sinun jälkesi tuntuneet. [77:21] Sinä kuljetit kansasi niinkuin lammaslauman Mooseksen ja Aaronin kädellä.


Aasafin mietevirsi. Kuuntele, kansani, minun opetustani, kallistakaa korvanne minun suuni sanoille.


Minä avaan suuni mietelmiin, tuon ilmi muinaisaikojen arvoituksia.


Mitä olemme kuulleet, minkä olemme saaneet tietää ja mitä isämme ovat meille kertoneet,


sitä me emme heidän lapsiltansa salaa, vaan me kerromme tulevalle polvelle Herran ylistettävistä teoista, hänen voimastansa ja ihmeistänsä, jotka hän on tehnyt.


Hän asetti todistuksen Jaakobiin, hän sääti Israeliin lain ja käski meidän isiemme julistaa ne lapsillensa,


että jälkipolvi saisi ne tietää, saisivat tietää vastedes syntyvät lapset, ja nekin nousisivat ja kertoisivat niistä lapsillensa.


Niin nämä panisivat uskalluksensa Jumalaan eivätkä unhottaisi Jumalan tekoja, vaan ottaisivat hänen käskyistänsä vaarin.


Ja niin ei heistä tulisi, niinkuin heidän isistänsä, kapinoitseva ja niskoitteleva polvi, sukupolvi, jonka sydän ei pysynyt lujana ja jonka henki ei pysynyt uskollisena Jumalalle.


Efraimin lapset, asestetut jousimiehet, kääntyivät pakoon taistelun päivänä.


Eivät he pitäneet Jumalan liittoa, eivät tahtoneet vaeltaa hänen lakinsa mukaan,


vaan he unhottivat hänen suuret tekonsa ja hänen ihmeensä, jotka hän heille näytti.


Heidän isiensä nähden hän ihmeitä teki Egyptin maassa, Sooanin kedolla.


Hän halkaisi meren ja vei heidät sen läpi, hän seisotti vedet roukkioksi.


Hän johdatti heitä päivän aikaan pilvellä ja tulen valolla kaiket yöt.


Hän halkoi kalliot erämaassa ja juotti heitä runsaasti, kuin syvistä vesistä.


Hän juoksutti puroja kalliosta ja vuodatti virtanaan vettä.


Yhä he kuitenkin tekivät syntiä häntä vastaan ja olivat uppiniskaisia Korkeimmalle erämaassa.


He kiusasivat Jumalaa sydämessänsä, vaatien ruokaa himonsa tyydyttämiseksi.


Ja he puhuivat Jumalaa vastaan sanoen: "Voikohan Jumala kattaa pöydän erämaassa?


Katso, hän kyllä kallioon iski, ja vedet vuotivat ja purot tulvivat; mutta voiko hän antaa myös leipää tai hankkia kansallensa lihaa?"


Sentähden Herra, kun hän sen kuuli, julmistui; ja tuli syttyi Jaakobissa, ja Israelia vastaan nousi viha,


koska he eivät uskoneet Jumalaan eivätkä luottaneet hänen apuunsa.


Hän käski pilviä korkeudessa ja avasi taivaan ovet;


hän satoi heille ruuaksi mannaa, hän antoi heille taivaan viljaa.


Ihmiset söivät enkelien leipää; hän lähetti heille evästä yllin kyllin.


Hän nosti taivaalle itätuulen ja ajoi voimallaan esiin etelätuulen;


hän antoi sataa heille lihaa kuin tomua, siivekkäitä lintuja kuin meren hiekkaa;


hän pudotti ne leirinsä keskeen, yltympäri asuntonsa.


Niin he söivät ja tulivat kylläisiksi; mitä he olivat himoinneet, sitä hän salli heidän saada.


Eivät olleet he vielä himoansa tyydyttäneet, ja ruoka oli vielä heidän suussaan,


kun heitä vastaan jo nousi Jumalan viha: hän tappoi heidän voimakkaimpansa ja kaatoi maahan Israelin nuoret miehet.


Mutta sittenkin he yhä vielä tekivät syntiä eivätkä uskoneet hänen ihmeitänsä.


Sentähden hän lopetti heidän päivänsä niinkuin tuulahduksen, antoi heidän vuottensa päättyä äkilliseen perikatoon.


Kun hän surmasi heitä, kysyivät he häntä, kääntyivät ja etsivät Jumalaa.


He muistivat, että Jumala oli heidän kallionsa, ja että Jumala, Korkein, oli heidän lunastajansa.


Mutta he pettivät häntä suullaan ja valhettelivat hänelle kielellänsä;


sillä heidän sydämensä ei ollut vakaa häntä kohtaan, eivätkä he olleet uskolliset hänen liitossansa.


Mutta hän on laupias, antaa anteeksi rikkomukset eikä tahdo hukuttaa. Sentähden hän usein kääntyi vihastansa eikä antanut kaiken kiivautensa nousta.


Sillä hän muisti, että he ovat liha, tuulahdus, joka menee eikä enää palaja.


Kuinka usein he niskoittelivat häntä vastaan korvessa ja murehduttivat hänen mielensä erämaassa!


Ja yhä edelleen he kiusasivat Jumalaa ja vihoittivat Israelin Pyhän.


He eivät muistaneet hänen kättänsä, eivät sitä päivää, jona hän päästi heidät ahdistajasta,


jona hän teki tunnustekonsa Egyptissä ja ihmeensä Sooanin kedolla,


muutti heidän virtansa vereksi, niin etteivät he voineet vesiojistaan juoda;


lähetti heidän sekaansa paarmoja, jotka heitä söivät, ja sammakoita, jotka tuottivat heille häviötä;


antoi heidän satonsa tuhosirkoille ja heinäsirkoille heidän vaivannäkönsä;


hävitti rakeilla heidän viiniköynnöksensä ja raekivillä heidän metsäviikunapuunsa;


antoi heidän karjansa alttiiksi rakeille ja heidän laumansa salamoille.


Hän lähetti heitä vastaan vihansa hehkun, kiivastuksen, vihastuksen ja ahdistuksen, parven pahoja enkeleitä.


Hän raivasi tien vihallensa, ei säästänyt heidän sielujansa kuolemasta, vaan antoi heidän henkensä ruton valtaan.


Hän surmasi kaikki esikoiset Egyptistä, miehuuden ensimmäiset Haamin majoista.


Mutta kansansa hän pani liikkeelle kuin lampaat ja johdatti heitä erämaassa kuin laumaa.


Hän johti heitä turvallisesti, heidän ei tarvinnut peljätä; mutta heidän vihollisensa peitti meri.


Ja hän vei heidät pyhälle alueellensa, vuorelle, jonka hänen oikea kätensä oli hankkinut.


Hän karkoitti pakanat pois heidän tieltänsä, jakoi ne heille arvalla perintöosaksi ja antoi Israelin sukukuntain asua niiden majoissa.


Mutta niskoittelullaan he kiusasivat Jumalaa, Korkeinta, eivätkä ottaneet hänen todistuksistansa vaaria,


vaan luopuivat pois ja olivat uskottomia isiensä lailla, kävivät kelvottomiksi kuin veltto jousi.


He vihoittivat hänet uhrikukkuloillansa ja herättivät hänen kiivautensa epäjumaliensa kuvilla.


Jumala kuuli sen ja julmistui, ja hän hylkäsi Israelin peräti.


Hän hylkäsi asumuksensa Siilossa, majan, jonka hän oli pystyttänyt ihmisten keskelle.


Hän salli väkevyytensä joutua vankeuteen ja kunniansa vihollisten käsiin.


Hän antoi kansansa alttiiksi miekalle ja julmistui perintöosaansa.


Heidän nuorukaisensa kulutti tuli, ja heidän neitsyensä jäivät häälauluja vaille.


Heidän pappinsa kaatuivat miekkaan, eivätkä heidän leskensä voineet itkuja itkeä.


Silloin Herra heräsi niinkuin nukkuja, niinkuin viinin voittama sankari.


Hän löi vihollisensa pakoon, tuotti heille ikuisen häpeän.


Hän hylkäsi myös Joosefin majan eikä valinnut Efraimin sukukuntaa,


vaan valitsi Juudan sukukunnan, Siionin vuoren, jota hän rakastaa.


Ja hän rakensi pyhäkkönsä korkeuksien tasalle, rakensi sen kuin maan, jonka hän on perustanut ikiajoiksi.


Hän valitsi Daavidin, palvelijansa, ja otti hänet lammastarhoista.


Hän toi hänet imettäväisten lammasten jäljestä kaitsemaan kansaansa, Jaakobia, ja Israelia, perintöosaansa.


Ja Daavid kaitsi heitä vilpittömin sydämin ja johti heitä taitavalla kädellä.


Aasafin virsi. Jumala, pakanat ovat tunkeutuneet sinun perintöosaasi, he ovat saastuttaneet sinun pyhän temppelisi, ovat tehneet Jerusalemista kiviraunion.


He antoivat sinun palvelijaisi ruumiit taivaan linnuille ruuaksi, maan pedoille sinun hurskaittesi lihan.


He vuodattivat heidän vertansa kuin vettä ympäri Jerusalemia, eikä heitä kukaan haudannut.


Me olemme joutuneet naapuriemme häväistäviksi, niiden pilkattaviksi ja ivattaviksi, jotka ympärillämme asuvat.


Kuinka kauan sinä, Herra, olet yhäti vihoissasi, kuinka kauan sinun kiivautesi tulena palaa?


Vuodata vihasi pakanain ylitse, jotka eivät sinua tunne, ja valtakuntien ylitse, jotka eivät sinun nimeäsi avukseen huuda.


Sillä he ovat syöneet Jaakobin ja tehneet hänen asuinsijansa autioksi.


Älä lue meidän syyksemme isiemme rikoksia, anna armosi pian kohdata meitä, sillä me olemme sangen viheliäisiksi tulleet.


Auta meitä sinä, pelastuksemme Jumala, nimesi kunnian tähden, pelasta meidät ja anna meidän syntimme anteeksi nimesi tähden.


Miksi pakanat saisivat sanoa: "Missä on heidän Jumalansa?" Tulkoon tunnetuksi pakanain seassa, meidän silmäimme nähden, sinun palvelijaisi vuodatetun veren kosto.


Tulkoon vankien huokaus sinun kasvojesi eteen; suuren käsivartesi voimalla pidä elossa kuoleman lapset.


Ja maksa naapureillemme, heidän helmaansa, seitsenkertaisesti se herjaus, jolla he ovat herjanneet sinua, Herra.


Mutta me, sinun kansasi, sinun laitumesi lampaat, kiitämme sinua iankaikkisesti, julistamme sinun kiitostasi polvesta polveen.


Veisuunjohtajalle; veisataan kuin: "Liljat"; Aasafin todistus; virsi.


Kuuntele, Israelin paimen. Sinä, joka johdat Joosefia niinkuin lammaslaumaa, sinä, jonka valtaistuinta kerubit kannattavat, ilmesty kirkkaudessasi.


Efraimin, Benjaminin ja Manassen edessä herätä voimasi, tule meidän avuksemme.


Jumala, saata meidät entisellemme, valista kasvosi, niin me autetuiksi tulemme.


Herra, Jumala Sebaot, kuinka kauan sinä annat vihasi suitsuta, kun sinun kansasi rukoilee?


Sinä olet syöttänyt heille kyynelten leipää, olet juottanut heille maljoittain kyyneleitä;


olet pannut meidät riidaksi naapureillemme, meidän vihollisemme pilkkaavat meitä.


Jumala Sebaot, saata meidät entisellemme, valista kasvosi, niin me autetuiksi tulemme.


Sinä siirsit viinipuun Egyptistä, sinä karkoitit pakanat ja istutit sen.


Sinä raivasit sille sijan, ja se juurtui ja täytti maan.


Se peitti vuoret varjollansa ja oksillansa Jumalan setrit.


Se levitti köynnöksensä mereen asti ja vesansa Eufrat-virtaan saakka.


Miksi sinä särjit aidan sen ympäriltä, niin että kaikki tienkulkijat sitä repivät?


Metsäkarju sitä jyrsii, ja kedon eläimet sitä syövät.


Jumala Sebaot, käänny takaisin, katso alas taivaasta ja näe; ota hoitaaksesi tämä viinipuu


ja suojaa se, minkä sinun oikea kätesi istutti, tämä taimi, jonka kasvatit suureksi itseäsi varten.


Se on tulen polttama, se on karsittu. He hukkuvat sinun kasvojesi uhkauksesta.


Kätesi suojelkoon sinun oikean kätesi miestä, ihmislasta, jonka kasvatit suureksi itseäsi varten.


lloin me emme sinusta luovu. Suo meidän elää, niin me huudamme sinun nimeäsi avuksemme. [80:20] Herra, Jumala Sebaot, saata meidät entisellemme, valista kasvosi, niin me autetuiksi tulemme.


Veisuunjohtajalle; veisataan kuin viininkorjuulaulu; Aasafin virsi.


Nostakaa ilohuuto Jumalalle, joka on meidän väkevyytemme; nostakaa riemuhuuto Jaakobin Jumalalle.


Virittäkää kiitosvirsi, lyökää vaskirumpuja, soittakaa suloisesti kanteleita ynnä harppuja.


Puhaltakaa pasunaa uudenkuun aikana, täyden kuun aikana, meidän juhlapäivämme kunniaksi.


Sillä tämä on käsky Israelille, Jaakobin Jumalan säädös.


Hän asetti sen todistukseksi Joosefille käydessään Egyptin maata vastaan. Minä kuulen puheen, joka on minulle outo:


"Minä nostin taakan hänen hartioiltansa, hänen kätensä pääsivät kantokorin kuormasta.


Hädässäsi sinä huusit, ja minä vapautin sinut; ukkospilven peitosta minä vastasin sinulle, minä koettelin sinua Meriban veden luona." Sela.


"Kuule, kansani, minä varoitan sinua; Israel, jospa sinä minua kuulisit!


Älköön sinulla olko muukalaista jumalaa, äläkä kumarra vierasta jumalaa.


Minä olen Herra, sinun Jumalasi, joka toin sinut Egyptin maasta; avaa suusi, niin minä sen täytän.


Mutta minun kansani ei kuullut minun ääntäni, eikä Israel noudattanut minun mieltäni.


Niin minä annoin heidän mennä pois sydämensä paatumuksessa, he saivat vaeltaa omien neuvojensa mukaan.


Oi, jospa minun kansani minua kuulisi ja Israel vaeltaisi minun teilläni,


niin minä pian masentaisin heidän vihollisensa ja kääntäisin käteni heidän vihamiehiänsä vastaan.


, jotka Herraa vihaavat, matelisivat hänen edessään, ja heidän kohtalonsa kestäisi iankaikkisesti. [81:17] Mutta kansaansa hän ruokkisi parhaalla nisulla; minä ravitsisin sinua hunajalla kalliosta."


Aasafin virsi. Jumala seisoo jumalien kokouksessa, hän on tuomari jumalien keskellä:


"Kuinka kauan te tuomitsette väärin ja pidätte jumalattomain puolta?" Sela.


"Auttakaa oikeuteensa vaivainen ja orpo, antakaa kurjalle ja puutteenalaiselle oikeus.


Vapauttakaa vaivainen ja köyhä, pelastakaa hänet jumalattomain käsistä.


Ei ole heillä älyä, ei ymmärrystä, he vaeltavat pimeydessä: kaikki maan perustukset horjuvat.


Minä sanon: Te olette jumalia ja kaikki tyynni Korkeimman poikia;


kuitenkin te kuolette, niinkuin ihmiset kuolevat, ja kaadutte niinkuin kuka ruhtinas tahansa."


Nouse, Jumala, tuomitse maa, sillä sinä perit kaikki pakanakansat.


Laulu, Aasafin virsi.


Jumala, älä ole niin ääneti, älä ole vaiti, älä ole, Jumala, niin hiljaa.


Sillä, katso, sinun vihollisesi pauhaavat, ja sinun vihaajasi nostavat päätänsä.


Heillä on kavalat hankkeet sinun kansaasi vastaan, ja he pitävät neuvoa sinun suojattejasi vastaan.


He sanovat: "Tulkaa, hävittäkäämme heidät olemasta kansa, niin ettei Israelin nimeä enää muisteta".


Sillä he neuvottelevat keskenään yksimielisesti, he tekevät liiton sinua vastaan:


Edomin teltat ja ismaelilaiset, Mooab ja hagrilaiset,


Gebal, Ammon ja Amalek, Filistea ynnä Tyyron asukkaat.


Myös Assur on liittynyt heihin, nämä ovat käsivartena Lootin lapsilla. Sela.


Tee heille, niinkuin teit Midianille, niinkuin Siiseralle, niinkuin Jaabinille Kiison-joen rannalla.


Heidät tuhottiin Eendorissa, he joutuivat lannaksi maahan.


Anna heidän ylhäisillensä käydä, niinkuin kävi Oorebille ja Seebille, ja kaikille heidän ruhtinaillensa niinkuin Seballe ja Salmunnalle,


koska he sanovat: "Anastakaamme itsellemme Jumalan asunnot".


Jumalani, tee heidät lentäviksi lehdiksi, kuiviksi korsiksi tuulen viedä.


Niinkuin kulovalkea metsää polttaa, niinkuin liekit kärventävät vuoria,


niin aja sinä heitä rajuilmallasi ja kauhistuta heitä tuulispäälläsi.


Täytä heidän kasvonsa häpeällä, että he etsisivät sinun nimeäsi, Herra.


utukoot häpeään ja kauhistukoot ikuisesti, tulkoot häpeään ja hukkukoot. [83:19] Ja tulkoot tuntemaan, että sinun ainoan nimi on Herra, että sinä olet Korkein kaikessa maassa.


Veisuunjohtajalle; veisataan kuin viininkorjuulaulu; koorahilaisten virsi.


Kuinka ihanat ovat sinun asuinsijasi, Herra Sebaot!


Minun sieluni ikävöitsee ja halajaa Herran esikartanoihin, minun sydämeni ja ruumiini pyrkii riemuiten elävää Jumalaa kohti.


Löysihän lintunen majan ja pääskynen pesän, johon se poikasensa laskee: sinun alttarisi, Herra Sebaot, minun kuninkaani ja minun Jumalani.


Autuaat ne, jotka sinun huoneessasi asuvat! He kiittävät sinua alati. Sela.


Autuaat ne ihmiset, joilla on voimansa sinussa, joilla on mielessänsä pyhät matkat!


Kun he käyvät Kyynellaakson kautta, he muuttavat sen lähteitten maaksi, ja syyssade peittää sen siunauksilla.


He käyvät voimasta voimaan, he astuvat Jumalan eteen Siionissa.


Herra, Jumala Sebaot, kuule minun rukoukseni, ota se korviisi, Jaakobin Jumala. Sela.


Jumala, meidän kilpemme, käännä katseesi, katso voideltusi kasvoja.


Sillä yksi päivä sinun esikartanoissasi on parempi kuin tuhat muualla; mieluummin minä olen vartijana Jumalani huoneen kynnyksellä, kuin asun jumalattomien majoissa.


llä Herra Jumala on aurinko ja kilpi; Herra antaa armon ja kunnian, ei hän kiellä hyvää niiltä, jotka nuhteettomasti vaeltavat. [84:13] Herra Sebaot, autuas se ihminen, joka sinuun turvaa!


Herra, ennen sinä olit suosiollinen maallesi, sinä käänsit Jaakobin kohtalon.


Sinä annoit anteeksi kansasi pahat teot ja peitit kaikki heidän syntinsä. Sela.


Sinä panit kaiken kiivastuksesi pois ja lauhduit vihasi hehkusta.


Käänny taas meidän puoleemme, sinä pelastuksemme Jumala, älä ole enää tuimistunut meihin.


Oletko ainiaaksi vihastunut meihin, pidätkö vihaa suvusta sukuun?


Etkö virvoita meitä eloon jälleen, että sinun kansasi iloitsisi sinussa?


Herra, suo meidän nähdä sinun armosi, anna apusi meille.


Minä tahdon kuulla, mitä Jumala, Herra, puhuu: hän puhuu rauhaa kansallensa, hurskaillensa; älkööt he kääntykö jälleen tyhmyyteen.


Totisesti, hänen apunsa on lähellä niitä, jotka häntä pelkäävät, ja niin meidän maassamme kunnia asuu.


Armo ja totuus tapaavat toisensa täällä, vanhurskaus ja rauha antavat suuta toisillensa,


uskollisuus versoo maasta, ja vanhurskaus katsoo taivaasta.


rra antaa meille kaikkea hyvää, ja meidän maamme antaa satonsa. [85:14] Vanhurskaus käy hänen edellänsä ja seuraa hänen askeltensa jälkiä.


Daavidin rukous. Kallista, Herra, korvasi minun puoleeni ja vastaa minulle, sillä minä olen kurja ja köyhä.


Varjele minun sieluni, sillä minä olen hurskas; sinä, minun Jumalani, pelasta palvelijasi, joka sinuun turvaa.


Ole minulle armollinen, Herra, sillä sinua minä huudan kaiken päivää.


Ilahuta palvelijasi sielu, sillä sinun puoleesi, Herra, minä ylennän sieluni.


Sillä sinä, Herra, olet hyvä ja anteeksiantavainen, suuri armossa kaikille, jotka sinua avuksensa huutavat.


Ota, Herra, korviisi minun rukoukseni, tarkkaa minun anomiseni ääntä.


Hätäni päivänä minä sinua avukseni huudan, sillä sinä vastaat minulle.


Ei ole sinun vertaistasi, Herra, jumalien joukossa, eikä ole vertaa sinun töillesi.


Kaikki kansat, jotka sinä tehnyt olet, tulevat ja kumartuvat sinun edessäsi, Herra, ja kunnioittavat sinun nimeäsi.


Sillä sinä olet suuri ja teet ihmeitä, sinä ainoa olet Jumala.


Neuvo minulle tiesi, Herra, että minä vaeltaisin sinun totuudessasi. Kiinnitä minun sydämeni siihen yhteen, että minä sinun nimeäsi pelkäisin.


Kaikesta sydämestäni minä kiitän sinua, Herra, minun Jumalani, ja kunnioitan sinun nimeäsi iankaikkisesti;


sillä sinun armosi on suuri minua kohtaan, sinä olet pelastanut minun sieluni tuonelan syvyydestä.


Jumala, julkeat ovat nousseet minua vastaan, väkivaltaisten joukko etsii minun henkeäni; eivät he pidä sinua silmäinsä edessä.


Mutta sinä, Herra, olet laupias ja armahtavainen Jumala, pitkämielinen, suuri armossa ja totuudessa.


Käänny minun puoleeni, ole minulle armollinen, anna voimasi palvelijallesi, auta palvelijattaresi poikaa.


Tee merkki minulle, minun hyväkseni. Häpeäksensä minun vihaajani nähkööt, että sinä, Herra, minua autat ja lohdutat.


Koorahilaisten virsi, laulu. Pyhille vuorille perustamaansa kaupunkia,


Siionin portteja, Herra rakastaa enemmän kuin Jaakobin kaikkia muita asuinsijoja.


On kunniakasta, mitä sinusta sanotaan, sinä Jumalan kaupunki: - Sela. -


"Minä mainitsen tunnustajikseni Rahabin ja Baabelin; katso, Filisteasta, Tyyrosta ja Etiopiasta minä mainitsen: Sekin on syntynyt siellä."


Mutta Siionista sanotaan: "Joka-ainoa on syntynyt siellä". Sitä Korkein itse vahvana pitää.


Herra luettelee, kirjoittaessaan kirjaan kansat: "Tämäkin on syntynyt siellä". Sela.


Veisaten, karkeloiden sanotaan: "Kaikki minun lähteeni ovat sinussa".


Koorahilaisten laulu, virsi; veisuunjohtajalle; veisataan kuin: "Sairaus"; esrahilaisen Heemanin mietevirsi.


Herra, minun pelastukseni Jumala, päivin ja öin minä huudan sinun edessäsi.


Salli minun rukoukseni tulla kasvojesi eteen, kallista korvasi minun huutoni puoleen.


Sillä minun sieluni on kärsimyksistä kylläinen, ja minun elämäni on lähellä tuonelaa.


Minut luetaan hautaan menevien joukkoon, minä olen kuin mies, jolta voima on poissa.


Minä olen jätetty kuolleitten joukkoon, olen kuin kaatuneet, jotka haudassa makaavat ja joita sinä et enää muista ja jotka ovat sinun kädestäsi erotetut.


Sinä olet laskenut minut syvimpään hautaan, pimeyteen, syviin kuiluihin.


Sinun vihasi painaa minua, ja kaikki kuohusi sinä vyörytät minun ylitseni. Sela.


Sinä olet karkoittanut tuttavani minusta kauas, olet tehnyt minut heille inhoksi; minä olen suljettu sisään enkä pääse ulos.


Minun kasvoni ovat kuihtuneet kurjuudesta. Joka päivä minä huudan sinua, Herra, ja ojennan käteni sinun puoleesi.


Teetkö sinä ihmeitä kuolleille, tai nousevatko haamut sinua kiittämään? Sela.


Kerrotaanko haudassa sinun armostasi, manalassa sinun uskollisuudestasi?


Tunnetaanko sinun ihmeitäsi pimeydessä ja sinun vanhurskauttasi unhotuksen maassa?


Mutta minä huudan avukseni sinua, Herra, ja minun rukoukseni tulee varhain sinun eteesi.


Miksi, Herra, hylkäät minun sieluni, miksi peität kasvosi minulta?


Minä olen kurja ja lähellä kuolemaa hamasta nuoruudestani, minä kärsin sinun kauhujasi, olen neuvoton.


Sinun vihasi vyöryy minun ylitseni, sinun hirmusi hukuttavat minut.


saartavat minua kaiken päivää kuin vedet, ne kaikki yhdessä piirittävät minua. [88:19] Ystävät ja toverit sinä olet karkoittanut minusta kauas, pimeys on minun ainoa tuttavani.


Esrahilaisen Eetanin mietevirsi.


Minä laulan Herran armoteoista lakkaamatta, julistan suullani sinun uskollisuuttasi polvesta polveen.


Minä sanon: ikiajoiksi on armo rakennettu, sinä olet perustanut uskollisuutesi taivaisiin. -


"Minä olen tehnyt liiton valittuni kanssa, olen palvelijalleni Daavidille vannonut:


`Minä vahvistan sinun jälkeläisesi ikiajoiksi ja rakennan sinulle valtaistuimen polvesta polveen`". Sela.


Ja taivaat ylistävät sinun ihmeitäsi, Herra, ja pyhäin seurakunta sinun uskollisuuttasi.


Sillä kuka pilvissä on Herran vertainen, kuka Jumalan poikain joukossa on niinkuin Herra?


Hän on Jumala, ylen hirmuinen pyhien kokouksessa, peljättävämpi kaikkia, jotka hänen ympärillänsä ovat.


Herra, Jumala Sebaot, kuka on voimassa sinun vertaisesi, Herra? Ja sinun uskollisuutesi ympäröitsee sinua.


Sinä hallitset meren raivon; kun sen aallot kohoavat, sinä ne asetat.


Sinä ruhjoit Rahabin kuin sodassa kaatuneen; väkevällä käsivarrellasi sinä ajoit vihollisesi hajalle.


Sinun ovat taivaat, sinun on myös maa; maanpiirin täysinensä sinä olet perustanut.


Sinä loit pohjoisen ja etelän; sinun nimestäsi riemuitsevat Taabor ja Hermon.


Sinulla on käsivarsi voimaa täynnä, väkevä on sinun kätesi, korotettu sinun oikea kätesi.


Vanhurskaus ja oikeus on sinun valtaistuimesi perustus, armo ja totuus käy sinun kasvojesi edellä.


Autuas se kansa, joka tuntee juhlariemun, ne, jotka vaeltavat sinun kasvojesi valkeudessa, Herra!


He riemuitsevat sinun nimestäsi kaikkina päivinänsä, ja sinun vanhurskautesi voimasta heidät korotetaan.


Sillä sinä olet heidän väkevyytensä, heidän kaunistuksensa, ja sinä armossasi kohotat meidän sarvemme.


Sillä meidän kilpemme on Herran huomassa, meidän kuninkaamme on Israelin Pyhän huomassa.


Silloin sinä näyssä puhuit hurskaillesi ja sanoit: "Minä olen pannut avun sankarin käteen, olen kansan keskeltä korottanut valittuni:


minä olen löytänyt Daavidin, palvelijani, olen voidellut hänet pyhällä öljylläni.


Minun käteni on lujasti tukeva häntä, minun käsivarteni on häntä vahvistava.


Ei vihollinen yllätä häntä, eikä vääryyden mies häntä sorra;


vaan minä hävitän hänen ahdistajansa hänen edestänsä ja lyön hänen vihamiehensä maahan.


Minun uskollisuuteni ja armoni on hänen kanssansa, ja minun nimessäni kohoaa hänen sarvensa.


Minä asetan hänen kätensä vallitsemaan merta ja virtoja hänen oikean kätensä.


Hän kutsuu minua: `Sinä olet minun isäni, sinä minun Jumalani ja pelastukseni kallio`.


Ja minä asetan hänet esikoiseksi, maan kuninkaista korkeimmaksi.


Minä säilytän armoni hänelle iankaikkisesti, ja minun liittoni hänen kanssaan on luja.


Minä annan hänen jälkeläistensä säilyä iäti ja hänen valtaistuimensa niin kauan, kuin taivaat pysyvät.