Jos hänen poikansa hylkäävät minun lakini eivätkä vaella minun oikeuksieni mukaan,


jos he minun säädökseni rikkovat eivätkä noudata minun käskyjäni,


niin minä rankaisen vitsalla heidän rikoksensa ja heidän pahat tekonsa vitsauksilla;


mutta armoani en minä ota häneltä pois enkä vilpistele uskollisuudestani.


En minä liittoani riko, enkä muuta sitä, mikä on minun huuliltani lähtenyt.


Minä olen kerran vannonut pyhyyteni kautta, ja totisesti, minä en Daavidille valhettele:


`Hänen jälkeläisensä pysyvät iankaikkisesti, ja hänen valtaistuimensa on minun edessäni niinkuin aurinko,


se pysyy lujana iankaikkisesti niinkuin kuu. Ja todistaja pilvissä on uskollinen`." Sela.


Ja kuitenkin sinä hylkäsit voideltusi ja pidit häntä halpana ja olet vihastunut häneen.


Sinä olet purkanut palvelijasi liiton, olet häväissyt hänen kruununsa, olet heittänyt sen maahan.


Sinä olet särkenyt kaikki hänen muurinsa, olet pannut raunioiksi hänen linnoituksensa.


Kaikki tien kulkijat ovat häntä ryöstäneet, hän on joutunut naapuriensa häväistäväksi.


Sinä olet korottanut hänen vihollistensa oikean käden, olet tuottanut ilon kaikille hänen vihamiehillensä.


Sinä olet kääntänyt takaisin hänen miekkansa terän etkä ole sodassa pitänyt häntä pystyssä.


Sinä olet tehnyt hänen loistostansa lopun ja olet syössyt maahan hänen valtaistuimensa.


Sinä olet lyhentänyt hänen nuoruutensa päivät, olet hänet häpeällä peittänyt. Sela.


Kuinka kauan sinä, Herra, itsesi yhäti kätket? Kuinka kauan sinun vihasi tulena palaa?


Muista, kuinka lyhyt minun elämäni on, kuinka katoavaisiksi sinä olet luonut kaikki ihmislapset.


Kuka on se mies, joka jää eloon eikä kuoloa näe, joka pelastaa sielunsa tuonelan kädestä? Sela.


Herra, missä ovat sinun entiset armotekosi, jotka sinä uskollisuudessasi vannoit Daavidille?


Ajattele, Herra, palvelijaisi häpäisyä ja mitä minun kaikilta noilta monilta kansoilta täytyy povessani kestää,


n, Herra, sinun vihollisesi herjaavat, herjaavat sinun voideltusi askeleita. [89:53] Kiitetty olkoon Herra iankaikkisesti. Amen, amen.


Mooseksen, Jumalan miehen, rukous. Herra, sinä olet meidän turvamme polvesta polveen.


Ennenkuin vuoret syntyivät ja sinä loit maan ja maanpiirin, iankaikkisesta iankaikkiseen olet sinä, Jumala.


Sinä palautat ihmiset takaisin tomuun ja sanot: "Palatkaa jälleen, te ihmisten lapset".


Sillä tuhat vuotta on sinun silmissäsi niinkuin eilinen päivä, joka meni ohitse, ja niinkuin öinen vartiohetki.


Sinä huuhdot heidät pois; he ovat kuin uni, ovat kuin ruoho, joka aamulla kukoistaa:


aamulla se kasvaa ja kukoistaa, mutta illalla se leikataan ja kuivettuu.


Sillä me hukumme sinun vihasi voimasta, ja sinun kiivastuksesi voimasta me häviämme pois.


Meidän pahat tekomme sinä asetat eteesi, salaiset syntimme kasvojesi valkeuteen.


Niin kaikki meidän päivämme kuluvat sinun vihasi alla, vuotemme päättyvät meiltä kuin huokaus.


Meidän elinpäivämme ovat seitsemänkymmentä vuotta taikka enintään kahdeksankymmentä vuotta; ja parhaimmillaankin ne ovat vaiva ja turhuus, sillä ne kiitävät ohitse, niinkuin me lentäisimme pois.


Kuka ajattelee sinun vihasi ankaruutta, sinun kiivauttasi, niin että hän sinua pelkäisi?


Opeta meitä laskemaan päivämme oikein, että me saisimme viisaan sydämen.


Herra, palaja jälleen. Voi, kuinka kauan? Armahda palvelijoitasi.


Ravitse aamulla meitä armollasi, suo meille iloa ja riemua kaikkina päivinämme.


Suo meidän iloita yhtä monta päivää, kuin olet nöyryyttänyt meitä, yhtä monta vuotta, kuin olemme kovaa kokeneet.


Saakoot palvelijasi nähdä sinun tekosi ja heidän lapsensa sinun kunniasi.


Ja tulkoon osaksemme Herran, meidän Jumalamme, laupeus. Suo menestyä meille kättemme työn; niin, suo menestyä meidän kättemme työn.


Joka Korkeimman suojassa istuu ja Kaikkivaltiaan varjossa yöpyy,


se sanoo: "Herra on minun turvani ja linnani, hän on minun Jumalani, johon minä turvaan".


Sillä hän päästää sinut linnustajan paulasta, turmiollisesta rutosta.


Sulillansa hän sinua suojaa, ja sinä saat turvan hänen siipiensä alla; hänen uskollisuutensa on kilpi ja suojus.


Et sinä pelkää yön kauhuja, et päivällä lentävää nuolta,


et ruttoa, joka pimeässä kulkee, et kulkutautia, joka päiväsydännä häviötä tekee.


Vaikka tuhat kaatuisi sinun sivultasi, kymmenen tuhatta oikealta puoleltasi, ei se sinuun satu.


Sinun silmäsi saavat vain katsella ja nähdä, kuinka jumalattomille kostetaan. -


Sillä: "Sinä, Herra, olet minun turvani". - Korkeimman olet sinä ottanut suojaksesi.


Ei kohtaa sinua onnettomuus, eikä vitsaus lähesty sinun majaasi.


Sillä hän antaa enkeleilleen sinusta käskyn varjella sinua kaikilla teilläsi.


He kantavat sinua käsillänsä, ettet jalkaasi kiveen loukkaisi.


Sinä kuljet leijonan ja kyykäärmeen ylitse, sinä tallaat nuorta jalopeuraa ja lohikäärmettä. -


"Koska hän riippuu minussa kiinni, niin minä hänet pelastan; minä suojelen hänet, koska hän tuntee minun nimeni.


Hän huutaa minua avuksensa, ja minä vastaan hänelle, minä olen hänen tykönänsä, kun hänellä on ahdistus, minä vapahdan hänet ja saatan hänet kunniaan.


Minä ravitsen hänet pitkällä iällä ja suon hänen nähdä antamani pelastuksen."


Virsi, sapatinpäivä-laulu.


Hyvä on Herraa kiittää ja veisata kiitosta sinun nimellesi, sinä Korkein,


aamulla julistaa sinun armoasi ja yön tullen sinun totuuttasi


kymmenkielisillä soittimilla ja harpuilla, kannelta soittaen.


Sillä sinä ilahutat minua, Herra, töilläsi; minä riemuitsen sinun kättesi teoista.


Kuinka suuret ovat sinun tekosi, Herra! Sinun ajatuksesi ovat ylen syvät.


Järjetön mies ei tätä ymmärrä, eikä sitä älyä tomppeli.


Kun jumalattomat rehottavat niinkuin ruoho ja väärintekijät kaikki kukoistavat, on se heidän ikuiseksi häviöksensä.


Mutta sinä, Herra, olet korkea iankaikkisesti.


Sillä katso, sinun vihollisesi, Herra, katso, sinun vihollisesi hukkuvat, kaikki väärintekijät joutuvat hajallensa.


Mutta minun sarveni sinä kohotat kuin villihärän sarvet; minut voidellaan tuoreella öljyllä.


Ja iloiten minun silmäni katsovat vainoojiani, minun korvani kuulevat noista pahoista, jotka ovat nousseet minua vastaan.


Vanhurskas viheriöitsee kuin palmupuu, hän kasvaa kuin Libanonin setri.


He ovat istutetut Herran huoneeseen, he viheriöitsevät meidän Jumalamme kartanoissa.


elä vanhuudessaan he tekevät hedelmää, ovat mehevät ja vihannat [92:16] ja julistavat, että Herra on vanhurskas, hän, minun kallioni, ja ettei hänessä vääryyttä ole.


Herra on kuningas. Hän on pukenut itsensä korkeudella. Herra on pukeutunut, vyöttäytynyt voimaan. Niin pysyy maanpiiri lujana, se ei horju.


Sinun valtaistuimesi on vahva aikojen alusta, hamasta iankaikkisuudesta olet sinä.


Vesivirrat nostavat, Herra, vesivirrat nostavat pauhinansa, niin, vesivirrat nostavat kuohunsa.


Mutta yli suurten, voimallisten vetten pauhinan, yli meren kuohujen on Herra korkeudessa voimallinen.


Sinun todistuksesi ovat aivan vahvat, pyhyys on sinun huoneellesi arvollinen, Herra, hamaan aikojen loppuun.


Sinä koston Jumala, Herra, sinä koston Jumala, ilmesty kirkkaudessa.


Nouse, maan tuomari, kosta ylpeille heidän tekonsa.


Kuinka kauan jumalattomat, Herra, kuinka kauan jumalattomat saavat riemuita?


Ne syytävät suustaan julkeita sanoja, ne röyhkeilevät, kaikki nuo väärintekijät.


Sinun kansaasi, Herra, he runtelevat, ja sinun perintöosaasi he rasittavat.


He tappavat leskiä ja muukalaisia ja murhaavat orpoja.


Ja he sanovat: "Ei Herra sitä näe, ei Jaakobin Jumala sitä huomaa".


Ymmärtäkää, te kansan järjettömät, ja te tomppelit - milloin te tulette järkiinne?


Joka on korvan istuttanut, hänkö ei kuulisi? Joka on silmän luonut, hänkö ei näkisi?


Joka kansat kasvattaa, hänkö ei rankaisisi, hän, joka ihmisille opettaa tiedon?


Herra tuntee ihmisten ajatukset; sillä he ovat kuin tuulen henkäys.


Autuas se mies, jota sinä, Herra, kuritat ja jolle sinä opetat lakisi,


antaaksesi hänelle rauhan pahoilta päiviltä, kunnes jumalattomalle on kaivettu hauta!


Sillä Herra ei hylkää kansaansa eikä perintöosaansa heitä,


vaan oikeus on vielä noudattava vanhurskautta, ja kaikki oikeamieliset seuraavat sitä.


Kuka nousee minun puolelleni pahoja vastaan, kuka asettuu minun rinnalleni väärintekijöitä vastaan?


Ellei Herra olisi minun apuni, pian minun sieluni asuisi hiljaisuuden maassa.


Kun minä ajattelen: "Minun jalkani horjuu", niin sinun armosi, Herra, minua tukee.


Kun minulla on sydämessäni paljon murheita, niin sinun lohdutuksesi ilahuttaa minun sieluni.


Onko yhteyttä sinun kanssasi turmion tuomioistuimella, jossa väkivaltaa tehdään lain varjolla,


ahdistetaan vanhurskaan sielua ja tuomitaan syylliseksi viaton veri?


Mutta Herra on minun linnani, Jumalani on minun suojakallioni.


Hän kostaa heille heidän ilkityönsä ja hukuttaa heidät heidän pahuutensa tähden. Herra, meidän Jumalamme, hukuttaa heidät.


Tulkaa, kohottakaamme ilohuuto Herralle, riemuhuuto pelastuksemme kalliolle.


Käykäämme kiittäen hänen kasvojensa eteen, veisatkaamme hänelle riemuvirsiä.


Sillä Herra on suuri Jumala, suuri kuningas yli kaikkien jumalien.


Maan syvyydet ovat hänen kädessänsä, ja hänen ovat vuorten kukkulat.


Hänen on meri, sillä hän on sen tehnyt, ja kuiva maa, jonka hänen kätensä ovat valmistaneet.


Tulkaa, kumartukaamme ja polvistukaamme, polvillemme langetkaamme Herran, meidän Luojamme, eteen.


Sillä hän on meidän Jumalamme, ja me olemme kansa, jota hän paimentaa, lauma, jota hänen kätensä kaitsee. Jospa te tänä päivänä kuulisitte hänen äänensä:


"Älkää paaduttako sydäntänne, niinkuin Meribassa, niinkuin Massan päivänä erämaassa,


jossa teidän isänne minua kiusasivat, jossa he koettelivat minua, vaikka olivat nähneet minun tekoni.


Neljäkymmentä vuotta minä olin kyllästynyt siihen sukuun ja sanoin: `He ovat kansa, jonka sydän on eksynyt, eivätkä he tahdo tietää minun teistäni`.


Ja niin minä vihassani vannoin: `He eivät pääse minun lepooni`."


Veisatkaa Herralle uusi virsi, veisatkaa Herralle, kaikki maa.


Veisatkaa Herralle, ylistäkää hänen nimeänsä. Julistakaa päivästä päivään hänen pelastustekojansa,


ilmoittakaa pakanain seassa hänen kunniaansa, hänen ihmeitänsä kaikkien kansojen seassa.


Herraus ja kunnia on hänen kasvojensa edessä, kiitos ja ylistys hänen pyhäkössänsä.


Antakaa Herralle hänen nimensä kunnia, tuokaa lahjoja, tulkaa hänen esikartanoihinsa.


Kumartakaa Herraa pyhässä kaunistuksessa, vaviskaa hänen kasvojensa edessä, kaikki maa.


Sanokaa pakanain seassa: "Herra on kuningas". Niin pysyy maanpiiri lujana, se ei horju. Hän tuomitsee kansat oikeuden mukaan.


Iloitkoot taivaat, ja riemuitkoon maa; pauhatkoon meri ja kaikki, mitä siinä on.


Ihastukoot kedot ja kaikki, mitä kedolla on, riemuitkoot silloin kaikki metsän puut


Herran edessä, sillä hän tulee, sillä hän tulee tuomitsemaan maata: hän tuomitsee maanpiirin vanhurskaudessa ja kansat uskollisuudessansa.


Herra on kuningas! Riemuitkoon maa; iloitkoot saaret, niin monta kuin niitä on.


Pilvi ja pimeys on hänen ympärillänsä, vanhurskaus ja oikeus on hänen valtaistuimensa perustus.


Tuli käy hänen edellänsä ja polttaa hänen vihollisensa, yltympäri.


Hänen salamansa valaisevat maanpiirin; maa näkee sen ja vapisee.


Vuoret sulavat niinkuin vaha Herran edessä, kaiken maan Herran edessä.


Taivaat julistavat hänen vanhurskauttansa, ja kaikki kansat näkevät hänen kunniansa.


Kaikki kuvain kumartajat joutuvat häpeään, kaikki, jotka epäjumalista kerskaavat. Kumartakaa häntä, kaikki jumalat.


Siion kuulee sen ja iloitsee, ja Juudan tyttäret riemuitsevat sinun tuomioistasi, Herra.


Sillä sinä, Herra, olet Korkein yli kaiken maan, sinä olet ylen korkea, ylitse kaikkien jumalain.


Te, jotka Herraa rakastatte, vihatkaa pahaa. Hän varjelee hurskasten sielut, jumalattomien kädestä hän heidät pelastaa.


Vanhurskaalle koittaa valkeus ja oikeamielisille ilo.


Iloitkaa Herrassa, te vanhurskaat; kiittäkää hänen pyhää nimeänsä.


Virsi. Veisatkaa Herralle uusi virsi, sillä hän on ihmeitä tehnyt. Hän on saanut voiton oikealla kädellänsä ja pyhällä käsivarrellansa.


Herra on tehnyt tiettäväksi pelastustekonsa, hän on ilmaissut vanhurskautensa pakanain silmien edessä.


Hän on muistanut armonsa ja uskollisuutensa Israelin heimoa kohtaan; kaikki maan ääret ovat nähneet meidän Jumalamme pelastusteot.


Kohottakaa riemuhuuto Herralle, kaikki maa, iloitkaa ja riemuitkaa ja veisatkaa kiitosta.


Veisatkaa Herran kiitosta kanteleilla - kanteleilla ja ylistysvirren sävelillä,


vaskitorvilla ja pasunan äänellä. Kohottakaa riemuhuuto Herran, kuninkaan, edessä.


Pauhatkoon meri ja kaikki, mitä siinä on, maanpiiri ja ne, jotka siinä asuvat.


Paukuttakoot käsiänsä virrat, ja vuoret yhdessä riemuitkoot


Herran edessä; sillä hän tulee tuomitsemaan maata. Hän tuomitsee maanpiirin vanhurskaasti ja kansat oikeuden mukaan.


Herra on kuningas, vaviskoot kansat - hän, jonka valtaistuinta kerubit kannattavat - huojukoon maa.


Suuri on Herra Siionissa, hän on korkea yli kaikkien kansojen.


He ylistävät sinun suurta ja peljättävää nimeäsi. Hän on pyhä.


Se on kuninkaan voima, että hän rakastaa oikeutta. Sinä olet saattanut oikeuden voimaan, sinä toimitat oikeuden ja vanhurskauden Jaakobissa.


Ylistäkää Herraa, meidän Jumalaamme, kumartukaa hänen jalkainsa astinlaudan eteen. Hän on pyhä.


Mooses ja Aaron hänen pappiensa joukossa ja Samuel niiden joukossa, jotka avuksi huusivat hänen nimeänsä, he huusivat Herraa, ja hän vastasi heille.


Hän puhui heille pilvenpatsaasta; he noudattivat hänen todistuksiansa ja käskyjä, jotka hän oli heille antanut.


Herra, meidän Jumalamme, sinä vastasit heille, olit heille anteeksiantava Jumala, vaikka sinä heidän pahat tekonsa kostit.


Ylistäkää Herraa, meidän Jumalaamme, rukoilkaa kumartuneina hänen pyhää vuortansa kohti; sillä Herra, meidän Jumalamme, on pyhä.


Kiitosuhri-virsi. Kohottakaa riemuhuuto Herralle, kaikki maa.


Palvelkaa Herraa ilolla, tulkaa hänen kasvojensa eteen riemulla.


Tietäkää, että Herra on Jumala. Hän on meidät tehnyt, ja hänen me olemme, hänen kansansa ja hänen laitumensa lampaat.


Käykää hänen portteihinsa kiittäen, hänen esikartanoihinsa ylistystä veisaten. Ylistäkää häntä, kiittäkää hänen nimeänsä.


Sillä Herra on hyvä; hänen armonsa pysyy iankaikkisesti ja hänen uskollisuutensa polvesta polveen.


Daavidin virsi. Minä veisaan armosta ja oikeudesta; sinun ylistystäsi, Herra, minä laulan.


Minä tahdon noudattaa nuhteetonta vaellusta; milloin tulet sinä minun tyköni? Minä tahdon vaeltaa huoneessani vilpittömällä sydämellä.


En kiinnitä silmääni siihen, mikä turmiollista on, eksyttäväistä menoa minä vihaan: ei saa se minuun tarttua.


Nurja sydän väistyköön minusta; pahasta minä en tahdo tietää.


Joka salaa panettelee lähimmäistänsä, sen minä hukutan; jolla on ylpeät silmät ja kopea sydän, sitä minä en siedä.


Maan uskollisia minun silmäni etsivät, että he asuisivat minua lähellä; joka vaeltaa nuhteettomuuden tietä, se on oleva minun palvelijani.


Vilpin tekijä älköön asuko minun huoneessani, valheen puhuja ei kestä minun silmäini edessä.


Joka aamu minä hukutan kaikki jumalattomat maasta, lopettaakseni kaikki väärintekijät Herran kaupungista.


Kurjan rukous, kun hän on näännyksissä ja vuodattaa valituksensa Herran eteen.


Herra, kuule minun rukoukseni, ja minun huutoni tulkoon sinun eteesi.


Älä peitä minulta kasvojasi, kun minulla on ahdistus, kallista korvasi minun puoleeni. Kun minä huudan, riennä ja vastaa minulle.


Sillä minun päiväni ovat haihtuneet kuin savu, ja minun luitani polttaa niinkuin ahjossa.


Sydämeni on paahtunut ja kuivunut kuin ruoho, sillä minä unhotan syödä leipääni.


Äänekkäästä vaikerruksestani minun luuni tarttuvat minun nahkaani.


Minä olen kuin pelikaani erämaassa, olen kuin huuhkaja raunioissa.


Minä olen uneton, olen kuin yksinäinen lintu katolla.


Kaiken päivää viholliseni minua häpäisevät; ne, jotka riehuvat minua vastaan, kiroavat minun nimeni kautta.


Sillä minä syön tuhkaa kuin leipää ja sekoitan juomani kyyneleillä


sinun vihasi ja kiivastuksesi tähden, sillä sinä olet nostanut minut ylös ja viskannut pois.


Minun päiväni ovat kuin pitenevä varjo, ja minä kuivun kuin ruoho.


Mutta sinä, Herra, hallitset iankaikkisesti, sinun muistosi pysyy polvesta polveen.


Nouse ja armahda Siionia, sillä aika on tehdä sille laupeus ja määrähetki on tullut.


Sillä sen kivet ovat sinun palvelijoillesi rakkaat, ja sen soraläjiä heidän on sääli.


Silloin pakanat pelkäävät Herran nimeä ja kaikki maan kuninkaat sinun kunniaasi,


kun Herra rakentaa Siionin ja ilmestyy kunniassansa,


kun hän kääntyy niiden rukouksen puoleen, jotka ovat kaikkensa menettäneet, eikä enää heidän rukoustansa hylkää.


Tämä kirjoitettakoon tulevalle polvelle, ja kansa, joka vastedes luodaan, on kiittävä Herraa,


että hän katseli pyhästä korkeudestaan, että Herra katsoi taivaasta maahan,


kuullaksensa vankien huokaukset, vapauttaaksensa kuoleman lapset,


jotta Siionissa julistettaisiin Herran nimeä ja hänen ylistystänsä Jerusalemissa,


kun kaikki kansat kokoontuvat yhteen, ja valtakunnat, palvelemaan Herraa.


Hän on lannistanut matkalla minun voimani, on lyhentänyt minun päiväni.


Minä sanon: Jumalani, älä tempaa minua pois kesken ikääni; sinun vuotesi kestävät suvusta sukuun.


Muinoin sinä perustit maan, ja taivaat ovat sinun käsialasi.


Ne katoavat, mutta sinä pysyt, ne vanhenevat kaikki kuin vaate; sinä muutat ne, niinkuin vaatteet muutetaan, ja ne muuttuvat.


tta sinä pysyt samana, eivätkä sinun vuotesi lopu. [102:29] Sinun palvelijaisi lapset saavat asua turvassa, ja heidän jälkeläisensä pysyvät sinun edessäsi.


Daavidin virsi. Kiitä Herraa, minun sieluni, ja kaikki, mitä minussa on, hänen pyhää nimeänsä.


Kiitä Herraa, minun sieluni, äläkä unhota, mitä hyvää hän on sinulle tehnyt,


hän, joka antaa kaikki sinun syntisi anteeksi ja parantaa kaikki sinun sairautesi,


joka lunastaa sinun henkesi tuonelasta ja kruunaa sinut armolla ja laupeudella,


joka sinun halajamisesi tyydyttää hyvyydellään, niin että sinun nuoruutesi uudistuu kuin kotkan.


Herra tekee vanhurskauden ja hankkii oikeuden kaikille sorretuille.


Hän on tehnyt Moosekselle tunnetuksi tiensä, Israelin lapsille suuret tekonsa.


Laupias ja armahtavainen on Herra, pitkämielinen ja suuri armossa.


Ei hän aina riitele eikä pidä vihaa iankaikkisesti.


Ei hän tee meille syntiemme mukaan eikä kosta meille pahain tekojemme mukaan.


Sillä niin korkealla kuin taivas on maasta, niin voimallinen on hänen armonsa niitä kohtaan, jotka häntä pelkäävät.


Niin kaukana kuin itä on lännestä, niin kauas hän siirtää meistä rikkomuksemme.


Niinkuin isä armahtaa lapsiansa, niin Herrakin armahtaa pelkääväisiänsä.


Sillä hän tietää, minkäkaltaista tekoa me olemme: hän muistaa meidät tomuksi.


Ihmisen elinpäivät ovat niinkuin ruoho, hän kukoistaa niinkuin kukkanen kedolla.


Kun tuuli käy hänen ylitsensä, ei häntä enää ole, eikä hänen asuinsijansa häntä enää tunne.


Mutta Herran armo pysyy iankaikkisesta iankaikkiseen niille, jotka häntä pelkäävät, ja hänen vanhurskautensa lasten lapsille,


niille, jotka pitävät hänen liittonsa ja muistavat hänen käskynsä ja noudattavat niitä.


Herra on pystyttänyt istuimensa taivaisiin, ja hänen kuninkuutensa hallitsee kaikkia.


Kiittäkää Herraa, te hänen enkelinsä, te väkevät sankarit, jotka hänen käskynsä täytätte, kun kuulette hänen sanansa äänen.


Kiittäkää Herraa, kaikki hänen sotaväkensä, te hänen palvelijansa, jotka hänen tahtonsa teette.


Kiittäkää Herraa, kaikki hänen tekonsa, hänen valtakuntansa kaikissa paikoissa. Kiitä, minun sieluni, Herraa.


Kiitä Herraa, minun sieluni, Herra, minun Jumalani, sinä olet ylen suuri; valkeus ja kirkkaus on sinun pukusi.


Sinä verhoudut valoon niinkuin viittaan, sinä levität taivaat niinkuin teltan;


sinä rakennat salisi vetten päälle, teet pilvet vaunuiksesi ja kuljet tuulen siivillä.


Sinä teet tuulet sanasi saattajiksi, palvelijoiksesi tulen liekit.


Sinä asetit maan perustuksillensa, niin että se pysyy horjumatta iankaikkisesti.


Sinä peitit sen syvyyden vesillä kuin vaatteella: vuoria ylempänä seisoivat vedet.


Mutta ne pakenivat sinun nuhteluasi, sinun jylinääsi ne juoksivat pakoon;


vuoret kohosivat ja laaksot laskeutuivat paikkoihin, jotka sinä olit niille valmistanut.


Sinä panit rajan, jonka yli vedet eivät käy eivätkä palaja peittämään maata.


Sinä kuohutit laaksoista lähteet, jotka vuorten välillä vuotavat.


Ne antavat juoman kaikille metsän eläimille, villiaasit niistä janonsa sammuttavat.


Niiden partailla asuvat taivaan linnut ja visertävät lehvien välissä.


Saleistasi sinä kastelet vuoret, sinun töittesi hedelmistä maa saa ravintonsa.


Sinä kasvatat ruohon karjalle ja kasvit ihmisen tarpeeksi. Niin sinä tuotat maasta leivän


ja viinin, joka ilahuttaa ihmisen sydämen; niin sinä saatat kasvot öljystä kiiltäviksi, ja leipä vahvistaa ihmisen sydäntä.


Ravintonsa saavat myös Herran puut, Libanonin setrit, jotka hän on istuttanut.


Niissä lintuset pesivät, ja haikaroilla on majansa kypresseissä.


Korkeat vuoret ovat kauristen hallussa, kallionkolot ovat tamaanien suoja.


Kuun sinä olet tehnyt näyttämään aikoja; aurinko tietää laskunsa.


Sinä teet pimeän, niin tulee yö; silloin lähtevät liikkeelle kaikki metsän eläimet.


Nuoret jalopeurat kiljuvat saalista ja pyytävät Jumalalta elatustansa.


Aurinko nousee, ne vetäytyvät pois ja laskeutuvat luoliinsa maata.


Silloin ihminen menee töihinsä ja askaroitsee iltaan asti.


Kuinka moninaiset ovat sinun tekosi, Herra! Sinä olet ne kaikki viisaasti tehnyt, maa on täynnä sinun luotujasi.


Merikin, suuri ja aava - siinä vilisee lukemattomat laumat pieniä ja suuria eläviä.


Siellä kulkevat laivat, siellä Leviatan, jonka sinä olet luonut siinä leikitsemään.


Ne kaikki odottavat sinua, että antaisit heille ruuan ajallansa.


Sinä annat niille, ja ne kokoavat, sinä avaat kätesi, ja ne ravitaan hyvyydellä.


Sinä peität kasvosi, ja ne peljästyvät, sinä otat pois niiden hengen, ne kuolevat ja palajavat tomuun jälleen.


Sinä lähetät henkesi, ja ne luodaan; ja sinä uudistat maan muodon.


Pysyköön Herran kunnia iankaikkisesti. Saakoon Herra teoistansa iloita,


hän, joka katsahtaa maahan, ja se vapisee, joka koskettaa vuoria, ja ne suitsuavat.


Kaiken ikäni minä ylistän Herraa, minä veisaan Jumalani kiitosta, niin kauan kuin elän.


Olkoot minun tutkisteluni hänelle otolliset; minä iloitsen Herrassa.


Hävitkööt syntiset maasta, älköön jumalattomia enää olko. Kiitä Herraa, minun sieluni. Halleluja!


Kiittäkää Herraa, julistakaa hänen nimeänsä, tehkää hänen suuret tekonsa tiettäviksi kansojen keskuudessa.


te Aabrahamin, hänen palvelijansa, siemen, Jaakobin lapset, te hänen valittunsa.


Hän muistaa liittonsa iankaikkisesti, säätämänsä sanan hamaan tuhansiin polviin,


liittonsa, jonka hän teki Aabrahamin kanssa, ja Iisakille vannomansa valan.


Hän sanoi: "Sinulle minä annan Kanaanin maan, se olkoon teidän perintöosanne".


Heitä oli vähäinen joukko, vain harvoja, ja he olivat muukalaisia siellä.


"Älkää koskeko minun voideltuihini, älkää tehkö pahaa minun profeetoilleni".


Ja kun hän kutsui nälänhädän maahan ja kokonaan mursi leivän tuen,


oli hän lähettänyt heidän edellänsä miehen: Joosef oli myyty orjaksi.


Hänen jalkojansa vaivattiin kahleilla, hän joutui rautoihin,


siksi kunnes hänen sanansa kävi toteen ja Herran puhe osoitti hänet puhtaaksi.


Niin kuningas lähetti ja päästätti hänet, kansojen hallitsija laski hänet irti.


Hän pani hänet talonsa herraksi ja kaiken omaisuutensa haltijaksi,


sitomaan mielensä mukaan hänen ruhtinaitansa ja opettamaan viisautta vanhimmille.


Niin joutui Israel Egyptiin, Jaakob muukalaiseksi Haamin maahan.


Ja Herra teki kansansa hyvin hedelmälliseksi ja väkevämmäksi heidän vihamiehiänsä.


Hän käänsi näitten sydämen vihaamaan hänen kansaansa, kavalasti kohtelemaan hänen palvelijoitaan.


Hän lähetti Mooseksen, palvelijansa, ja Aaronin, jonka hän oli valinnut.


Nämä tekivät hänen tunnustekonsa heidän keskellään, tekivät ihmeitä Haamin maassa.


Hän lähetti pimeyden ja pimensi kaiken, eivätkä he vastustaneet hänen sanojansa.


Hän muutti heidän vetensä vereksi ja kuoletti heiltä kalat.


Heidän maansa vilisi sammakoita aina kuningasten kammioita myöten.


Hän käski, ja paarmoja tuli ja sääskiä koko heidän alueellensa.


Hän antoi heille rakeita sateen sijaan, tulen leimauksia heidän maahansa.


Ja hän hävitti heidän viini- ja viikunapuunsa ja murskasi puut heidän alueeltansa.


Hän käski, ja heinäsirkkoja tuli ja tuhosirkkoja lukematon joukko;


ne söivät kaiken ruohon heidän maastansa, söivät hedelmän heidän vainioiltansa.


Ja hän surmasi kaikki heidän maansa esikoiset, kaikki heidän miehuutensa ensimmäiset.


Sitten hän vei Israelin sieltä varustettuna hopealla ja kullalla, eikä ollut hänen sukukunnissaan kompastuvaista.


Egypti iloitsi heidän lähdöstänsä, koska sen oli vallannut pelko heidän tähtensä.


Hän levitti suojaksi pilven ja tulen valaisemaan yötä.


He pyysivät, ja hän pani tulemaan viiriäiset, ja hän ravitsi heitä taivaan leivällä.


Hän avasi kallion, ja vettä vuoti; se juoksi virtana kautta erämaan.


Sillä hän muisti pyhän sanansa, muisti Aabrahamia, palvelijaansa.


Niin hän vei kansansa pois sen iloitessa, valittunsa heidän riemuitessaan.


Ja hän antoi heille pakanain maat, ja he ottivat omaksensa kansojen vaivannäöt,


että he noudattaisivat hänen käskyjänsä ja ottaisivat hänen laeistansa vaarin. Halleluja!


Halleluja! Kiittäkää Herraa, sillä hän on hyvä, sillä hänen armonsa pysyy iankaikkisesti.


Kuka voi kertoa Herran voimalliset teot, julistaa kaiken hänen ylistyksensä?


Autuaat ne, jotka noudattavat oikeutta, jotka aina tekevät vanhurskauden!


Muista minua, Herra, armolla, jota kansallesi osoitat, etsi minua avullasi,


että minä näkisin sinun valittujesi onnen, iloitsisin sinun kansasi ilolla, kerskaisin sinun perintöosasi kanssa.


Me olemme tehneet syntiä isäimme kanssa, me olemme pahoin tehneet ja olleet jumalattomat.


Eivät meidän isämme Egyptissä painaneet mieleensä sinun ihmeitäsi, eivät muistaneet sinun monia armotekojasi, vaan niskoittelivat meren rannalla, Kaislameren rannalla.


Kuitenkin hän pelasti heidät nimensä tähden, tehdäkseen voimansa tiettäväksi.


Hän nuhteli Kaislamerta, ja se kuivui. Hän kuljetti heitä syvyyksissä niinkuin erämaassa.


Hän pelasti heidät vihamiehen kädestä ja lunasti heidät vihollisen vallasta.


Vedet peittivät heidän ahdistajansa, ei yhtäkään niistä jäänyt jäljelle.


Silloin he uskoivat hänen sanansa, veisasivat hänen ylistystään.


Mutta pian he unhottivat hänen tekonsa eivätkä odottaneet hänen neuvoansa.


Heissä syttyi himo erämaassa, ja he kiusasivat Jumalaa autiossa maassa.


Ja hän antoi heille, mitä he pyysivät, mutta lähetti heihin hivuttavan taudin.


Ja heissä syttyi leirissä kateus Moosesta vastaan ja Aaronia, Herran pyhää, vastaan.


Mutta maa aukeni ja nieli Daatanin ja peitti Abiramin joukkion.


Ja heidän joukkiossaan syttyi tuli, liekki poltti jumalattomat.


He tekivät vasikan Hoorebin juurella ja kumarsivat valettua kuvaa;


he vaihtoivat Kunniansa ruohoa syövän härän kuvaan.


He unhottivat Jumalan, pelastajansa, joka oli tehnyt Egyptissä suuria tekoja,


ihmeitä Haamin maassa, peljättäviä tekoja Kaislameren rannalla.


Silloin hän aikoi hävittää heidät, mutta Mooses, hänen valittunsa, seisoi suojana hänen edessään ja käänsi pois hänen vihansa tuhoa tuottamasta.


He pitivät halpana ihanan maan eivätkä uskoneet hänen sanaansa.


He napisivat teltoissansa eivätkä kuulleet Herran ääntä.


Silloin hän nosti kätensä heitä vastaan kaataakseen heidät erämaassa,


kaataakseen heidän jälkeläisensä pakanain seassa ja hajottaakseen heidät pakanamaihin.


He antautuivat palvelemaan Baal-Peoria ja söivät kuolleitten jumalien uhreja.


He vihoittivat hänet teoillansa, ja niin vitsaus alkoi riehua heidän keskuudessaan.


Mutta Piinehas astui esiin ja pani tuomion toimeen, ja vitsaus taukosi.


Ja se luettiin hänelle vanhurskaudeksi, polvesta polveen, iankaikkisesti.


He vihoittivat hänet Meriban vetten luona, ja Mooseksen kävi pahoin heidän tähtensä.


Sillä he niskoittelivat Jumalan Henkeä vastaan, ja hän puhui huulillaan ajattelemattomasti.


He eivät hävittäneet niitä kansoja, jotka Herra oli käskenyt heidän hävittää,


vaan pitivät yhteyttä pakanain kanssa ja oppivat heidän tekonsa.


He palvelivat heidän jumalankuviansa, ja niistä tuli heille paula.


Ja he uhrasivat poikiansa ja tyttäriänsä riivaajille.


He vuodattivat viatonta verta, poikiensa ja tyttäriensä verta, uhraten heidät Kanaanin epäjumalille, ja maa saastui veriveloista.


Näin he saastuttivat itsensä töillään ja olivat haureelliset teoissansa.


Ja Herran viha syttyi hänen kansaansa vastaan, ja hän kyllästyi perintöosaansa.


Ja hän jätti heidät pakanain käsiin, ja heidän vihamiehensä vallitsivat heitä.


Heidän vihollisensa ahdistivat heitä, ja heidän täytyi painua niiden käden alle.


Monet kerrat hän pelasti heidät, mutta he olivat uppiniskaiset omassa neuvossaan ja sortuivat pahain tekojensa tähden.


Mutta hän katsoi heihin heidän ahdistuksessaan, kun hän kuuli heidän valitushuutonsa.


Ja hän muisti heidän hyväkseen liittonsa ja armahti heitä suuressa laupeudessansa.


Ja hän salli heidän saada armon kaikilta, jotka olivat vieneet heidät vankeuteen.


Pelasta meidät, Herra, meidän Jumalamme, ja kokoa meidät pakanain seasta, että me kiittäisimme sinun pyhää nimeäsi ja kerskauksemme olisi, että me sinua ylistämme.


Kiitetty olkoon Herra, Israelin Jumala, iankaikkisesta iankaikkiseen. Ja kaikki kansa sanokoon: "Amen. Halleluja!"


Niin sanokoot Herran lunastetut, jotka hän on lunastanut ahdistuksen alta


ja koonnut pakanamaista, idästä ja lännestä, pohjoisesta ja meren puolelta.


He harhailivat erämaassa, autiossa, tiettömässä maassa, löytämättä asuttua kaupunkia.


Heidän oli nälkä ja jano, heidän sielunsa nääntyi heissä.


Mutta hädässänsä he huusivat Herraa, ja hän pelasti heidät heidän ahdistuksistaan.


Ja hän ohjasi heidät oikealle tielle, niin että he pääsivät asuttuun kaupunkiin.


Kiittäkööt he Herraa hänen armostansa, hänen ihmeellisistä teoistaan ihmislapsia kohtaan.


Sillä hän ravitsee nääntyvän sielun ja täyttää nälkäisen sielun hyvyydellä.


He istuivat pimeydessä ja synkeydessä, vangittuina kurjuuteen ja rautoihin,


koska olivat niskoitelleet Jumalan käskyjä vastaan ja katsoneet halvaksi Korkeimman neuvon.


Hän masensi heidän sydämensä kärsimyksellä; he sortuivat, eikä ollut auttajaa.


Hän vei heidät ulos pimeydestä ja synkeydestä, hän katkaisi heidän kahleensa.


Kiittäkööt he Herraa hänen armostansa ja hänen ihmeellisistä teoistaan ihmislapsia kohtaan.


Sillä hän särkee vaskiset ovet ja rikkoo rautaiset salvat.


He olivat hulluja, sillä heidän vaelluksensa oli syntinen, ja he kärsivät vaivaa pahojen tekojensa tähden.


Heidän sielunsa inhosi kaikkea ruokaa, ja he olivat lähellä kuoleman portteja.


Hän lähetti sanansa ja paransi heidät ja pelasti heidät haudasta.


Uhratkoot kiitosuhreja ja kertokoot riemuiten hänen töitään.


He lähtivät laivoilla merelle ja kävivät kauppaa suurilla vesillä.


He näkivät Herran työt ja hänen ihmeelliset tekonsa meren syvyyksissä.


Hän sanoi sanansa ja nosti myrskytuulen, joka kohotti korkealle sen aallot.


He kohosivat taivasta kohti, he vajosivat syvyyksiin; heidän sielunsa menehtyi tuskasta.


He horjuivat ja hoippuivat kuin juopunut, ja kaikki heidän taitonsa hämmentyi.


Mutta hädässänsä he huusivat Herraa, ja hän päästi heidät heidän ahdistuksistaan.


Hän tyynnytti myrskyn, ja meren aallot hiljenivät.


He iloitsivat, kun tuli tyyni, ja hän vei heidät toivottuun satamaan.


Kunnioittakoot häntä kansan seurakunnassa ja vanhinten kokouksessa häntä ylistäkööt.


Hän muutti virrat erämaaksi ja vesilähteet kuivaksi maaksi,


hedelmällisen maan suola-aroksi, sen asukasten pahuuden tähden.


Hän muutti erämaan vesilammikoiksi ja kuivan maan vesilähteiksi.


Ja hän asetti nälkäiset sinne asumaan ja he rakensivat kaupungin asuaksensa.


Ja he kylvivät peltoja ja istuttivat viinitarhoja, jotka tuottivat satoisan hedelmän.


Hän siunasi heitä, ja he lisääntyivät suuresti, ja hän antoi heille paljon karjaa.


Ja kun he vähentyivät ja vaipuivat onnettomuuden ja huolten painon alla,


niin hän, joka vuodattaa ylenkatsetta ruhtinasten päälle ja panee heidät harhailemaan tiettömissä autiomaissa,


hän kohotti köyhän kurjuudesta ja teki suvut suuriksi kuin lammaslaumat.


Oikeamieliset näkevät sen ja riemuitsevat, ja kaiken vääryyden täytyy tukkia suunsa.


Joka viisas on, se ottakoon näistä vaarin ja ajatelkoon Herran armotekoja.


Laulu; Daavidin virsi.


Minun sydämeni on valmis, Jumala, minä tahdon veisata ja soittaa; valmis on minun sieluni.


Heräjä, harppu ja kannel. Minä tahdon herättää aamuruskon.


Herra, sinua minä kiitän kansojen joukossa ja veisaan sinun kiitostasi kansakuntien keskellä.


Sillä suuri on sinun armosi ja ulottuu ylitse taivasten ja sinun totuutesi hamaan pilviin asti.


Korota itsesi yli taivasten, Jumala, ja levitköön sinun kunniasi yli kaiken maan.


Että sinun rakkaasi pelastetuiksi tulisivat, auta oikealla kädelläsi ja vastaa minulle.


Jumala on puhunut pyhäkössänsä. Minä riemuitsen, minä jaan Sikemin ja mittaan Sukkotin laakson.


Minun on Gilead, ja minun on Manasse; Efraim on minun pääni suojus, Juuda minun valtikkani.


Mooab on minun pesuastiani, Edomiin minä viskaan kenkäni, minä riemuitsen Filistean maasta.


Etkö sinä, Jumala, hyljännyt meitä? Et lähtenyt, Jumala, meidän sotajoukkojemme kanssa!


na meille apu ahdistajaa vastaan, sillä turha on ihmisten apu. [108:14] Jumalan voimalla me teemme väkeviä tekoja; hän tallaa meidän vihollisemme maahan.


Veisuunjohtajalle; Daavidin virsi. Jumala, minun ylistykseni, älä ole vaiti.


Sillä he ovat avanneet minua vastaan jumalattoman ja petollisen suun, he puhuttelevat minua valheen kielellä.


Vihan sanoilla he ovat minut piirittäneet, ja syyttä he sotivat minua vastaan.


Rakkauteni palkaksi he minua vainoavat, mutta minä ainoastaan rukoilen.


He kostavat minulle hyvän pahalla ja rakkauteni vihalla.


Aseta jumalaton mies häntä vastaan, ja seisokoon syyttäjä hänen oikealla puolellansa.


Oikeuden edessä hän joutukoon syyhyn, ja hänen rukouksensa tulkoon synniksi.


Hänen päivänsä olkoot harvat, ottakoon toinen hänen kaitsijatoimensa.


Tulkoot hänen lapsensa orvoiksi ja hänen vaimonsa leskeksi.


Kierrelkööt hänen lapsensa alati kerjäten, anelkoot kaukana kotinsa raunioilta.


Anastakoon koronkiskuri kaiken hänen omansa, ja riistäkööt vieraat hänen vaivannäkönsä.


Älköön kukaan osoittako hänelle laupeutta, älköönkä kukaan armahtako hänen orpojansa.


Hänen jälkeläisensä hävitkööt sukupuuttoon, pyyhittäköön heidän nimensä pois toisessa polvessa.


Hänen isiensä rikkomukset pysykööt Herran muistossa, älköönkä hänen äitinsä syntiä pyyhittäkö pois.


Olkoot ne Herran edessä alati, ja hävittäköön hän heidän muistonsa maan päältä.


Sillä se mies ei ajatellutkaan tehdä laupeutta, vaan vainosi kurjaa ja köyhää ja sydämen tuskassa olevaa, tappaaksensa hänet.


Hän rakasti kirousta, ja se kohtasi häntä; hän ei huolinut siunauksesta, ja se väistyi hänestä kauas.


Hän puki kirouksen yllensä niinkuin vaatteensa, ja se meni hänen sisuksiinsa niinkuin vesi ja hänen luihinsa niinkuin öljy.


Se olkoon hänellä viittana, johon hän verhoutuu, ja vyönä, johon hän aina vyöttäytyy.


Tämä olkoon Herralta minun vainoojaini palkka ja niiden, jotka puhuvat pahaa minua vastaan.


Mutta sinä, Herra, Herra, auta minua nimesi tähden, sillä sinun armosi on hyvä, pelasta minut.


Sillä minä olen kurja ja köyhä, ja sydämeni on haavoitettu minun rinnassani.


Minä katoan pois kuin pitenevä varjo, minut pudistetaan pois kuin heinäsirkka.


Polveni horjuvat paastoamisesta, ja minun ruumiini on laihtunut lihattomaksi.


Ja minä olen joutunut heidän herjattavakseen, minut nähdessään he nyökyttävät päätänsä.


Auta minua, Herra, minun Jumalani, pelasta minut armosi jälkeen;


ja he saakoot tuta, että tämä on sinun kätesi, että sinä, Herra, sen teit.


Jos he kiroavat, siunaa sinä, jos he nousevat, joutukoot häpeään, mutta palvelijasi saakoon iloita.


Olkoon häväistys minun vainoojaini pukuna, ja verhotkoon heitä heidän häpeänsä niinkuin viitta.


Minä suullani kiitän suuresti Herraa, ja monien keskellä minä ylistän häntä.


Sillä hän seisoo köyhän oikealla puolella pelastaakseen hänet niistä, jotka hänet tuomitsevat.


Daavidin virsi. Herra sanoi minun herralleni: "Istu minun oikealle puolelleni, kunnes minä panen sinun vihollisesi sinun jalkojesi astinlaudaksi".


Herra ojentaa sinun valtasi valtikan Siionista; hallitse vihollistesi keskellä.


Altis on sinun kansasi sinun sotaanlähtösi päivänä: pyhässä asussa sinun nuori väkesi nousee eteesi, niinkuin kaste aamuruskon helmasta.


Herra on vannonut eikä sitä kadu: "Sinä olet pappi iankaikkisesti, Melkisedekin järjestyksen mukaan".


Herra on sinun oikealla puolellasi, hän musertaa kuninkaat vihansa päivänä.


Hän tuomitsee pakanat: ruumiita viruu kaikkialla; hän murskaa päitä laajalti maan päällä.


Hän juo purosta tien varrelta; sentähden hän kohottaa päänsä.


Halleluja! Minä kiitän Herraa kaikesta sydämestäni hurskasten kokouksessa ja seurakunnassa.


Suuret ovat Herran teot, kaikkien niiden tutkisteltavat, jotka niitä rakastavat.


Kunnialliset ja korkeat ovat hänen työnsä, ja hänen vanhurskautensa pysyy iankaikkisesti.


Hän on säätänyt ihmeellisten tekojensa muiston; armollinen ja laupias on Herra.


Hän antaa ruuan pelkääväisillensä, hän muistaa liittonsa iankaikkisesti.


Hän ilmoitti kansallensa tekojensa voiman, hän antoi heille pakanain perintöosan.


Hänen kättensä teot ovat totiset ja oikeat; luotettavat ovat kaikki hänen asetuksensa.


Ne pysyvät järkkymättä aina ja iankaikkisesti; ne ovat tehdyt totuudessa ja oikeudessa.


Hän lähetti kansallensa lunastuksen, sääti liittonsa ikuisiksi ajoiksi; pyhä ja peljättävä on hänen nimensä.


Herran pelko on viisauden alku, hyvä ymmärrys kaikille, jotka sitä noudattavat. Hänen ylistyksensä pysyy iankaikkisesti.


Halleluja! Autuas se mies, joka Herraa pelkää ja suuresti halajaa hänen käskyjänsä!


Hänen jälkeläisensä tulevat voimallisiksi maassa, oikeamielisten suku tulee siunatuksi.


Varallisuus ja rikkaus on hänen huoneessansa, ja hänen vanhurskautensa pysyy iankaikkisesti.


Oikeamielisille koittaa pimeydessä valkeus, armollinen, laupias ja vanhurskas.


Hyvin käy sen miehen, joka on laupias ja antaa lainaksi, joka hoitaa asiansa oikeuden mukaan.


Sillä ei hän ikinä horju; vanhurskas säilyy ikuisessa muistossa.


Ei hän pelkää pahaa sanomaa, hänen sydämensä on vahva, sillä hän turvaa Herraan.


Hänen sydämensä on luja ja peloton, kunnes hän vihdoin ilolla katselee ahdistajiaan.


Hän on runsaskätinen, hän antaa köyhille, hänen vanhurskautensa pysyy iankaikkisesti, hänen sarvensa kohoaa kunniassa.


Jumalaton näkee sen ja närkästyy, hän kiristelee hampaitaan ja pakahtuu. Jumalattomien halut raukeavat tyhjiin.


Halleluja! Ylistäkää, te Herran palvelijat, ylistäkää Herran nimeä.


Siunattu olkoon Herran nimi nyt ja iankaikkisesti.


Auringon noususta sen laskuun saakka olkoon Herran nimi ylistetty.


Herra on korkea yli kaikkien pakanakansain, yli taivasten kohoaa hänen kunniansa.


Kuka on niinkuin Herra, meidän Jumalamme, joka korkealla asuu


ja katsoo syvälle - taivaassa ja maassa?


Hän, joka tomusta nostaa alhaisen, korottaa loasta köyhän


asettaaksensa hänet ruhtinasten rinnalle, hänen kansansa ruhtinasten rinnalle,


joka antaa hedelmättömän asua kodissa, iloisena lasten äitinä! Halleluja!


Kun Israel lähti Egyptistä, Jaakobin suku vieraskielisestä kansasta,


silloin Juuda tuli hänen pyhäkökseen, Israel hänen valtakunnaksensa.


Sen näki meri ja pakeni, Jordan kääntyi takaisin.


Vuoret hyppivät niinkuin oinaat, kukkulat niinkuin lammasten karitsat.


Mikä sinun on, meri, kun pakenet, mikä sinun, Jordan, kun käännyt takaisin?


Te vuoret, miksi hypitte kuin oinaat, te kukkulat, kuin lammasten karitsat?


Vapise, maa, Herran kasvojen edessä, Jaakobin Jumalan kasvojen edessä,


joka muuttaa kallion vesilammikoksi, kovan kiven vesilähteeksi.


Älä meille, Herra, älä meille, vaan omalle nimellesi anna kunnia armosi ja totuutesi tähden.


Miksi pakanat saisivat sanoa: "Missä on heidän Jumalansa?"


Meidän Jumalamme on taivaissa; mitä ikinä hän tahtoo, sen hän tekee.


Mutta heidän epäjumalansa ovat hopeata ja kultaa, ihmiskätten tekoa.


Niillä on suu, mutta eivät ne puhu, niillä on silmät, mutta eivät näe.


Niillä on korvat, mutta eivät kuule, niillä on nenä, mutta eivät hajua tunne.


Niiden kädet eivät koske, niiden jalat eivät astu, ei tule ääntä niiden kurkusta.


Niiden kaltaisia ovat niiden tekijät ja kaikki, jotka turvaavat niihin.


Israel, turvaa Herraan - hän on heidän apunsa ja kilpensä.


Te, Aaronin suku, turvatkaa Herraan - hän on heidän apunsa ja kilpensä.


Te, Herraa pelkääväiset, turvatkaa Herraan - hän on heidän apunsa ja kilpensä.


Herra muistaa meitä ja siunaa, hän siunaa Israelin sukua, hän siunaa Aaronin sukua,


hän siunaa niitä, jotka Herraa pelkäävät, niin pieniä kuin suuriakin.


Herra lisätköön teitä, sekä teitä että teidän lapsianne.


Te olette Herran siunatut, hänen, joka on tehnyt taivaan ja maan.


Taivas on Herran taivas, mutta maan hän on antanut ihmisten lapsille.


Eivät kuolleet ylistä Herraa, ei kukaan hiljaisuuteen astuneista.


Mutta me, me kiitämme Herraa, nyt ja iankaikkisesti. Halleluja!


Minä rakastan Herraa, sillä hän kuulee minun ääneni ja rukoukseni;


sillä hän on kallistanut korvansa minun puoleeni, ja minä huudan häntä avuksi kaiken elinaikani.


Kuoleman paulat piirittivät minut, tuonelan ahdistukset kohtasivat minua; minä jouduin hätään ja murheeseen.


Mutta minä huusin avukseni Herran nimeä: "Oi Herra, pelasta minun sieluni!"


Herra on armollinen ja vanhurskas, meidän Jumalamme on laupias.


Herra varjelee yksinkertaiset; minä olin viheliäinen, mutta hän auttoi minua.


Palaja, sieluni, takaisin lepoosi, sillä Herra on tehnyt sinulle hyvin.


Sillä sinä olet pelastanut minun sieluni kuolemasta, minun silmäni kyynelistä, jalkani kompastumasta.


Minä saan vaeltaa Herran kasvojen edessä elävien maassa.


Minä uskon, sentähden minä puhun, minä, joka olin kovin vaivattu.


Minä sanoin hädässäni: "Kaikki ihmiset ovat valhettelijoita".


Kuinka minä maksan Herralle kaikki hänen hyvät tekonsa minua kohtaan?


Minä kohotan pelastuksen maljan ja huudan avukseni Herran nimeä.


Minä täytän lupaukseni Herralle kaiken hänen kansansa edessä.


Kallis on Herran silmissä hänen hurskaittensa kuolema.


Oi Herra, minä olen sinun palvelijasi, sinun palvelijasi minä olen, sinun palvelijattaresi poika! Sinä päästit minun siteeni.


Sinulle minä uhraan kiitosuhrin ja huudan avukseni Herran nimeä.


Minä täytän lupaukseni Herralle kaiken hänen kansansa edessä


Herran huoneen esikartanoissa, sinun keskelläsi, Jerusalem. Halleluja!


Kiittäkää Herraa, kaikki pakanat, ylistäkää häntä, kaikki kansat.


Sillä hänen armonsa meitä kohtaan on voimallinen, ja Herran uskollisuus pysyy iankaikkisesti. Halleluja!


Kiittäkää Herraa, sillä hän on hyvä; sillä hänen armonsa pysyy iankaikkisesti.


Näin sanokoon Israel; sillä hänen armonsa pysyy iankaikkisesti.


Näin sanokoon Aaronin suku; sillä hänen armonsa pysyy iankaikkisesti.


Näin sanokoot ne, jotka Herraa pelkäävät; sillä hänen armonsa pysyy iankaikkisesti.


Ahdistuksessani minä huusin Herraa, Herra vastasi minulle ja asetti minut avaraan paikkaan.


Herra on minun puolellani, en minä pelkää; mitä voivat ihmiset minulle tehdä?


Herra on minun puolellani ja auttaa minua, ja minä saan ilolla katsella vihamiehiäni.


Parempi on luottaa Herraan, kuin turvata ihmisiin.


Parempi on luottaa Herraan, kuin turvata ruhtinaihin.


Kaikki pakanat piirittivät minua - Herran nimessä minä lyön heidät maahan.


He piirittivät minua joka taholta - Herran nimessä minä lyön heidät maahan.


Niinkuin mehiläiset he minua piirittivät - he sammuvat kuin tuli orjantappuroissa. Herran nimessä minä lyön heidät maahan.


Sinä sysäsit minua kovasti, että kaatuisin, mutta Herra auttoi minua.


Herra on minun väkevyyteni ja ylistysvirteni, ja hän tuli minulle pelastajaksi.


Riemun ja pelastuksen huuto kuuluu vanhurskaitten majoissa: Herran oikea käsi tekee väkeviä tekoja.


Herran oikea käsi korottaa, Herran oikea käsi tekee väkeviä tekoja.


En minä kuole, vaan elän ja julistan Herran töitä.


Herra minua kyllä kuritti, mutta kuolemalle hän ei minua antanut.


Avatkaa minulle vanhurskauden portit, käydäkseni niistä sisälle kiittämään Herraa.


Tämä on Herran portti: vanhurskaat käyvät siitä sisälle.


Minä kiitän sinua siitä, että vastasit minulle ja tulit minulle pelastajaksi.


Se kivi, jonka rakentajat hylkäsivät, on tullut kulmakiveksi.


Herralta tämä on tullut; se on ihmeellistä meidän silmissämme.


Tämä on se päivä, jonka Herra on tehnyt; riemuitkaamme ja iloitkaamme siitä.


Oi Herra, auta, oi Herra, anna menestys!


Siunattu olkoon hän, joka tulee Herran nimeen; me siunaamme teitä Herran huoneesta.


Herra on Jumala, ja hän antoi valon meille loistaa. Sitokaa juhlauhrit köysillä alttarin sarviin asti.


Sinä olet minun Jumalani, ja sinua minä kiitän. Minun Jumalani, sinua minä kunnioitan.


Autuaat ne, joiden tie on nuhteeton, jotka Herran laissa vaeltavat!


Autuaat ne, jotka ottavat vaarin hänen todistuksistaan, jotka etsivät häntä kaikesta sydämestänsä,


jotka eivät vääryyttä tee, vaan vaeltavat hänen teillään!


Sinä olet asetuksesi säätänyt, että niitä tarkasti noudatettaisiin.


Oi, jospa minun vaellukseni olisi vakaa, niin että noudattaisin sinun käskyjäsi!


Silloin minä en joudu häpeään, kun katselen kaikkia sinun käskyjäsi.


Minä kiitän sinua vilpittömällä sydämellä, kun opin sinun vanhurskautesi oikeudet.


Minä noudatan sinun käskyjäsi, älä minua peräti hylkää.


Kuinka voi nuorukainen pitää tiensä puhtaana? Siten, että hän noudattaa sinun sanaasi.


Minä etsin sinua kaikesta sydämestäni, älä salli minun eksyä pois sinun käskyistäsi.


Minä kätken sinun sanasi sydämeeni, etten tekisi syntiä sinua vastaan.


Kiitetty ole sinä, Herra, opeta minulle käskysi.


Huulillani minä julistan kaikki sinun suusi oikeudet.


Minä iloitsen sinun todistustesi tiestä, niinkuin kaikkinaisesta rikkaudesta.


Minä tutkistelen sinun asetuksiasi ja katselen sinun polkujasi.


Minä iloitsen sinun käskyistäsi enkä sinun sanaasi unhota.


Tee palvelijallesi hyvin, että minä eläisin ja noudattaisin sinun sanaasi.


Avaa minun silmäni näkemään sinun lakisi ihmeitä.


Minä olen muukalainen maan päällä; älä salaa minulta käskyjäsi.


Minun sieluni hiukeaa ikävöidessäni alati sinun oikeuksiasi.


Sinä nuhtelet julkeita, kirotuita, jotka poikkeavat pois sinun käskyistäsi.


Poista minun päältäni häväistys ja ylenkatse, sillä minä otan sinun todistuksistasi vaarin.


Ruhtinaatkin istuvat ja pitävät neuvoa minua vastaan, mutta palvelijasi tutkistelee sinun käskyjäsi.


Sinun todistuksesi ovat minun iloni, ne ovat minun neuvonantajani.


Minun sieluni on vaipunut tomuun; virvoita minua sanasi jälkeen.


Minä kerron vaellukseni, ja sinä vastaat minulle; opeta minulle käskysi.


Saata minut ymmärtämään asetustesi tie, niin minä tutkistelen sinun ihmeitäsi.


Minun sieluni itkee murheesta; vahvista minua sanasi jälkeen.


Käännä minusta pois valheen tie, ja anna armostasi minulle lakisi.


Minä olen valinnut totuuden tien, olen asettanut eteeni sinun oikeutesi.


Minä riipun kiinni sinun todistuksissasi, Herra, älä anna minun joutua häpeään.


Minä juoksen sinun käskyjesi tietä, sillä sinä avarrat minun sydämeni.


Opeta minulle, Herra, käskyjesi tie, niin minä seuraan sitä loppuun asti.


Anna minulle ymmärrys ottaakseni sinun laistasi vaarin ja noudattaakseni sitä kaikesta sydämestäni.


Anna minun vaeltaa sinun käskyjesi polkua, sillä sitä minä halajan.


Anna minun sydämeni taipua sinun todistuksiisi, ei väärän voiton puoleen.


Käännä silmäni pois turhuutta katselemasta, anna minun saada virvoitus sinun teilläsi.


Anna palvelijallesi toteutua lupauksesi, joka on annettu sinua pelkääville.


Poista minusta häväistys, jota pelkään, sillä sinun oikeutesi ovat hyvät.


Katso, minä ikävöitsen sinun asetuksiasi; virvoita minua vanhurskaudellasi.


Tulkoon minulle sinun armosi, Herra, sinun apusi, sinun lupauksesi jälkeen,


että minä voisin vastata herjaajalleni; sillä sinun sanaasi minä turvaan.


Älä ota peräti pois minun suustani totuuden sanaa, sillä sinun oikeuteesi minä panen toivoni.


Minä tahdon alati noudattaa sinun lakiasi, aina ja iankaikkisesti.


Silloin minä vaellan avaralla paikalla; sillä sinun asetuksiasi minä kysyn.


Minä puhun sinun todistuksistasi kuningasten edessä, enkä häpeään joudu.


Minä iloitsen sinun käskyistäsi, jotka ovat minulle rakkaat.


Minä kohotan käteni sinun käskyjesi puoleen, jotka ovat minulle rakkaat, ja tutkistelen sinun säädöksiäsi.


Muista sana, jonka olet palvelijallesi puhunut, sillä sinä olet antanut minulle toivon.


Se on minun lohdutukseni kurjuudessani, että sinun lupauksesi minua virvoittaa.


Julkeat pilkkaavat minua kovin, mutta sinun laistasi minä en poikkea.


Herra, minä ajattelen sinun tuomioitasi, tuomioitasi hamasta ikiajoista asti, ja minä saan lohdutuksen.


Minut valtaa palava vihastus jumalattomien tähden, jotka hylkäävät sinun lakisi.


Sinun käskysi ovat minun ylistysvirteni minun muukalaisuuteni majassa.


Yöllä minä ajattelen sinun nimeäsi, Herra, ja minä noudatan sinun lakiasi.


Tämä on minun osakseni suotu: että otan vaarin sinun asetuksistasi.


Herra on minun osani; minä olen päättänyt noudattaa sinun sanojasi.


Minä etsin sinun mielisuosiotasi kaikesta sydämestäni; ole minulle armollinen lupauksesi mukaan.


Minä tutkin teitäni, ja käännän askeleeni sinun todistustesi puoleen.


Minä riennän viivyttelemättä noudattamaan sinun käskyjäsi.


Jumalattomain paulat piirittävät minua, mutta minä en unhota sinun lakiasi.


Puoliyöstä minä nousen kiittämään sinua sinun vanhurskautesi oikeuksista.


Minä olen kaikkien niiden ystävä, jotka sinua pelkäävät ja noudattavat sinun asetuksiasi.


Maa on täynnä sinun laupeuttasi, Herra; opeta minulle käskysi.


Sinä osoitat palvelijallesi hyvyyttä sanasi jälkeen, Herra.


Opeta minulle hyvä ymmärrys ja tieto, sillä sinun käskyihisi minä panen uskallukseni.


Ennenkuin minut nöyryytettiin, minä eksyin, mutta nyt minä noudatan sinun sanaasi.


Sinä olet hyvä, ja hyvin sinä teet; opeta minulle käskysi.


Julkeat tahraavat minua valheillansa, mutta minä otan sinun asetuksistasi vaarin kaikesta sydämestäni.


Heidän sydämensä on turta kuin ihra, mutta minä iloitsen sinun laistasi.


Hyvä oli minulle, että minut nöyryytettiin: niin minä opin sinun käskysi.


Sinun suusi laki on minulle kalliimpi kuin tuhannet kappaleet kultaa ja hopeata.


Sinun kätesi ovat minut tehneet ja valmistaneet; anna minulle ymmärrys oppiakseni sinun käskysi.


Sinua pelkääväiset näkevät minut ja iloitsevat, sillä minä panen toivoni sinun sanaasi.


Herra, minä tiedän, että sinun tuomiosi ovat vanhurskaat, ja uskollisuudessasi sinä olet minut nöyryyttänyt.


Sinun armosi olkoon minun lohdutukseni, niinkuin sinä olet palvelijallesi luvannut.


Tulkoon minulle sinun laupeutesi, että minä eläisin; sillä sinun lakisi on minun iloni.


Joutukoot julkeat häpeään, sillä he sortavat minua syyttä; minä tutkistelen sinun asetuksiasi.


Kääntykööt minun puolelleni ne, jotka sinua pelkäävät ja jotka sinun todistuksesi tuntevat.


Pysyköön sydämeni vakaana sinun käskyissäsi, etten minä häpeään joutuisi.


Sinun apuasi minun sieluni ikävöitsee, sinun sanaasi minä panen toivoni.


Minun silmäni ikävöitsevät sinun sanaasi; minä kysyn: "Milloin lohdutat minua?"


Sillä minä olen kuin nahkaleili savussa, mutta sinun käskyjäsi minä en unhota.


Kuinka harvat ovat palvelijasi päivät! Milloin sinä tuomitset minun vainoojani?


Julkeat kaivavat minulle kuoppia, ne, jotka eivät elä sinun lakisi mukaan.


Kaikki sinun käskysi ovat todet; syyttä he minua vainoavat; auta minua.


He ovat minut miltei tuhonneet tässä maassa, mutta minä en ole hyljännyt sinun asetuksiasi.


Virvoita minua armosi jälkeen, niin minä noudatan sinun suusi todistuksia.


Iankaikkisesti pysyy sinun sanasi, Herra, vahvana taivaissa.


Sinun uskollisuutesi kestää polvesta polveen, sinä perustit maan, ja se pysyy.


Sinun järjestyksesi mukaan ne pysyvät vielä tänä päivänä, sillä ne kaikki ovat sinun palvelijoitasi.


Ellei sinun lakisi olisi ollut minun iloni, olisin menehtynyt kurjuuteeni.


En minä ikinä unhota sinun asetuksiasi, sillä niillä sinä minua virvoitat.


Sinun omasi minä olen, pelasta minut, sillä sinun asetuksiasi minä kysyn.


Jumalattomat väijyvät minua, tuhotakseen minut, mutta minä tarkkaan sinun todistuksiasi.


Kaikella täydellisellä on rajansa - sen olen nähnyt - mutta sinun käskysi ovat ylen avarat.


Kuinka sinun lakisi onkaan minulle rakas! Kaiken päivää minä sitä tutkistelen.


Sinun käskysi tekevät minut vihollisiani viisaammaksi, sillä ne ovat minun omani iankaikkisesti.


Minä olen kaikkia opettajiani taitavampi, sillä minä tutkistelen sinun todistuksiasi.


Minä olen ymmärtäväisempi kuin vanhat, sillä minä otan vaarin sinun asetuksistasi.


Minä pidätän jalkani kaikilta pahoilta teiltä, noudattaakseni sinun sanaasi.


Minä en poikkea sinun oikeuksistasi, sillä sinä neuvot minua.


Kuinka makeat ovat minulle sinun lupauksesi! Ne ovat hunajaa makeammat minun suussani.


Sinun asetuksistasi minä saan ymmärrystä; sentähden minä vihaan kaikkia valheen teitä.


Sinun sanasi on minun jalkaini lamppu ja valkeus minun tielläni.


Minä olen vannonut ja tahdon sen täyttää: noudattaa sinun vanhurskautesi oikeuksia.


Minä olen kovin vaivattu; Herra, virvoita minua sanasi jälkeen.


Kelvatkoot sinulle, Herra, minun suuni vapaaehtoiset uhrit, ja opeta minulle oikeutesi.


Minun henkeni häälyy alati kämmenelläni, mutta sinun lakiasi minä en unhota.


Jumalattomat virittävät pauloja minun eteeni, mutta sinun asetuksistasi minä en eksy.


Sinun todistuksesi ovat minun ikuinen perintöosani, sillä ne ovat minun sydämeni ilo.


Minä olen taivuttanut sydämeni pitämään sinun käskysi, aina ja loppuun asti.


Kaksimielisiä minä vihaan, mutta sinun lakiasi minä rakastan.


Sinä olet minun suojani ja kilpeni, sinun sanaasi minä panen toivoni.


Luopukaa minusta, te pahantekijät, minä tahdon ottaa Jumalani käskyistä vaarin.


Tue minua lupauksesi jälkeen, että minä eläisin, äläkä anna minun joutua toivossani häpeään.


Vahvista minua, että minä pelastuisin, niin minä katselen alati sinun käskyjäsi.


Sinä hylkäät kaikki, jotka sinun käskyistäsi eksyvät, sillä heidän kavaluutensa on turha.


Kaikki maan jumalattomat sinä heität pois niinkuin kuonan; sentähden minä rakastan sinun todistuksiasi.


Sinun peljättävyytesi edessä minun ruumiini vapisee, ja minä pelkään sinun tuomioitasi.


Minä teen oikeuden ja vanhurskauden, älä jätä minua sortajaini käsiin.


Ole palvelijasi puolusmies hänen parhaaksensa, älä salli julkeain minua sortaa.


Minun silmäni hiueten halajavat sinun apuasi ja sinun vanhurskaita lupauksiasi.


Tee palvelijallesi armosi jälkeen ja opeta minulle käskysi.


Minä olen sinun palvelijasi, anna minulle ymmärrys, että minä sinun todistuksesi tuntisin.


On aika Herran tehdä tekonsa: he ovat rikkoneet sinun lakisi.


Sentähden minä rakastan sinun käskyjäsi enemmän kuin kultaa, enemmän kuin puhtainta kultaa.


Sentähden minä vaellan kaikessa suoraan, kaikkien sinun asetuksiesi mukaan; kaikkia valheen teitä minä vihaan.


Ihmeelliset ovat sinun todistuksesi, sentähden minun sieluni ottaa niistä vaarin.


Kun sinun sanasi avautuvat, niin ne valaisevat ja antavat yksinkertaiselle ymmärrystä.


Minä avaan suuni ja huohotan, sillä minä halajan sinun käskyjäsi.


Käänny minun puoleeni, ole minulle armollinen, niinkuin on oikein niitä kohtaan, jotka sinun nimeäsi rakastavat.


Tee minun askeleeni vakaviksi sanallasi äläkä salli minkään vääryyden minua hallita.


Päästä minut ihmisten sorrosta, niin minä noudatan sinun asetuksiasi.


Kirkasta kasvosi palvelijallesi ja opeta minulle käskysi.


Minun silmistäni vuotavat kyynelvirrat, kun sinun lakiasi ei noudateta.


Sinä olet vanhurskas, Herra, ja sinun tuomiosi ovat oikeat.


Sinä olet säätänyt todistuksesi vanhurskaudessa ja suuressa uskollisuudessa.


Minun kiivauteni kuluttaa minut, sillä minun vihamieheni unhottavat sinun sanasi.


Sinun sanasi on hyvin koeteltu, ja sinun palvelijasi rakastaa sitä.


Minä olen vähäinen ja halveksittu, mutta minä en unhota sinun asetuksiasi.


Sinun vanhurskautesi on iankaikkinen vanhurskaus, ja sinun lakisi on totuus.


Hätä ja ahdistus ovat minut saavuttaneet, mutta sinun käskysi ovat minun iloni.


Sinun todistuksesi ovat iankaikkisesti vanhurskaat; anna minulle ymmärrys, että minä eläisin.


Kaikesta sydämestäni minä huudan; vastaa minulle, Herra. Minä tahdon ottaa sinun käskyistäsi vaarin.


Minä huudan sinua, pelasta minut, niin minä noudatan sinun todistuksiasi.


Jo ennen aamun valkenemista minä huudan, sinun sanoihisi minä panen toivoni.


Jo ennen yön vartiohetkiä minun silmäni tutkistelevat sinun puhettasi.


Kuule minun ääneni armosi jälkeen; Herra, virvoita minua oikeutesi mukaan.


Lähellä ovat ilkeät vainoojat, jotka ovat kaukana sinun laistasi.


Lähellä olet sinä, Herra, ja kaikki sinun käskysi ovat todet.


Jo aikoja minä olen tiennyt sinun todistuksistasi, että sinä olet ne perustanut iäti pysyviksi.


Katso minun kurjuuttani ja pelasta minut, sillä minä en unhota sinun lakiasi.


Aja minun asiani ja lunasta minut, virvoita minua lupauksesi jälkeen.


Kaukana on pelastus jumalattomista, sillä he eivät kysy sinun käskyjäsi.


Herra, sinun armahtavaisuutesi on suuri, virvoita minua oikeutesi mukaan.


Monta on minulla vainoojaa ja vihamiestä, mutta sinun todistuksistasi minä en poikkea.


Minä näen uskottomat, ja minua iljettää, sillä he eivät noudata sinun sanaasi.


Huomaa, että minä rakastan sinun asetuksiasi. Herra, virvoita minua armosi jälkeen.


Sinun sanasi on kokonansa totuus, ja kaikki sinun vanhurskautesi oikeudet pysyvät iankaikkisesti.


Ruhtinaat vainoavat minua syyttä, mutta minun sydämeni pelkää sinun sanojasi.


Minä riemuitsen sinun puheestasi, niinkuin suuren saaliin saanut.


Valhetta minä vihaan ja inhoan, mutta sinun lakiasi minä rakastan.


Seitsemästi päivässä minä ylistän sinua sinun vanhurskautesi oikeuksien tähden.


Suuri rauha on niillä, jotka rakastavat sinun lakiasi, eikä heille kompastusta tule.


Minä odotan sinulta pelastusta, Herra, ja täytän sinun käskysi.


Minun sieluni noudattaa sinun todistuksiasi, ja suuresti minä niitä rakastan.


Minä noudatan sinun asetuksiasi ja sinun todistuksiasi, sillä kaikki minun tieni ovat sinun edessäsi.


Herra, suo minun valitukseni tulla sinun kasvojesi eteen, anna minulle ymmärrys sanasi jälkeen.


Tulkoon minun anomiseni sinun kasvojesi eteen, pelasta minut lupauksesi mukaan.


Vuodattakoot minun huuleni ylistystä, sillä sinä opetat minulle käskysi.


Minun kieleni veisatkoon sinun lupauksistasi, sillä kaikki sinun käskysi ovat vanhurskaat.


Sinun kätesi olkoon minun apuni, sillä minä olen valinnut sinun asetuksesi.


Minä ikävöitsen pelastusta sinulta, Herra, ja sinun lakisi on minun iloni.


Saakoon minun sieluni elää ja ylistää sinua, ja sinun oikeutesi minua auttakoot.


Minä olen eksyksissä kuin kadonnut lammas; etsi palvelijaasi, sillä minä en unhota sinun käskyjäsi.


Matkalaulu. Ahdistuksessani minä huudan Herraa, ja hän vastaa minulle.


Herra, pelasta minun sieluni valheellisista huulista, petollisesta kielestä.


Mitä hän sinulle antaa ja mitä siihen vielä lisää, sinä petollinen kieli?


Väkivaltaisen teräviä nuolia ynnä kinsteripensaan tulisia hiiliä!


Voi minua, että minun täytyy oleskella muukalaisena Mesekissä, asua Keedarin majojen keskellä!


Kauan on minun sieluni täytynyt asua niiden seurassa, jotka rauhaa vihaavat.


Minä pidän rauhan, mutta jos sanan sanon, niin he ovat sotaan valmiit.


Matkalaulu. Minä nostan silmäni vuoria kohti: mistä tulee minulle apu?


Apu minulle tulee Herralta, joka on tehnyt taivaan ja maan.


Hän ei salli sinun jalkasi horjua, sinun varjelijasi ei torku.


Katso, hän, joka Israelia varjelee, ei torku eikä nuku.


Herra on sinun varjelijasi, Herra on suojaava varjosi sinun oikealla puolellasi.


Ei polta sinua aurinko päivällä, eikä kuu yöllä.


Herra varjelee sinut kaikesta pahasta, hän varjelee sinun sielusi.


Herra varjelee sinun lähtemisesi ja tulemisesi, nyt ja iankaikkisesti.


Matkalaulu; Daavidin virsi. Minä iloitsin, kun minulle sanottiin: "Menkäämme Herran huoneeseen".


Meidän jalkamme saavat seisoa sinun porteissasi, Jerusalem;


sinä Jerusalem, rakennettu kaupungiksi, johon kokoonnutaan yhteen,


jonne sukukunnat vaeltavat, Herran sukukunnat, niinkuin Israelille on säädetty, kiittämään Herran nimeä.


Sillä siellä ovat tuomioistuimet, Daavidin huoneen istuimet.


Toivottakaa rauhaa Jerusalemille, menestykööt ne, jotka sinua rakastavat.


Rauha olkoon sinun muuriesi sisällä, olkoon onni sinun linnoissasi.


Veljieni ja ystävieni tähden minä sanon: olkoon sinulla rauha.


Herran, meidän Jumalamme, huoneen tähden minä tahdon etsiä sinun parastasi.


Matkalaulu. Minä nostan silmäni sinun puoleesi, joka taivaissa asut.


Katso, niinkuin palvelijain silmät katsovat heidän isäntäinsä käsiin, ja niinkuin palvelijattaren silmät katsovat hänen emäntänsä käsiin, niin meidän silmämme katsovat Herran, meidän Jumalamme, puoleen, kunnes hän armahtaa meitä.


Ole meille armollinen, Herra, ole meille armollinen. Sillä kylliksi olemme jo saaneet ylenkatsetta.


Sielumme on jo kyllänsä saanut suruttomien pilkasta, ylpeitten ylenkatseesta.


Matkalaulu; Daavidin virsi. Ellei Herra olisi meidän kanssamme - näin sanokoon Israel -


ellei Herra olisi meidän kanssamme, kun ihmiset nousevat meitä vastaan,


niin he meidät elävältä nielisivät, kun heidän vihansa syttyy meitä vastaan;


niin vedet upottaisivat meidät, virta tulvisi meidän sielumme ylitse;


niin tulvisivat kuohuvat vedet meidän sielumme ylitse.


Kiitetty olkoon Herra, joka ei antanut meitä heidän hammastensa raadeltaviksi.


Meidän sielumme pääsi kuin lintu pyydystäjäin paulasta: paula katkesi, ja me pääsimme pois.


Meidän apumme on Herran nimi, hänen, joka on tehnyt taivaan ja maan.


Matkalaulu. Jotka Herraan turvaavat, ovat kuin Siionin vuori: se ei horju, vaan pysyy iankaikkisesti.


Vuoret ympäröivät Jerusalemia, ja Herra ympäröitsee kansaansa, nyt ja iankaikkisesti.


Sillä jumalattomuuden valtikka ei saa vallita vanhurskasten arpaosaa, että vanhurskaat eivät ojentaisi käsiänsä vääryyteen.


Anna hyvää hyville, Herra, ja oikeamielisille.


Mutta jotka poikkeavat mutkaisille teilleen, ne Herra hukuttakoon yhdessä väärintekijäin kanssa. Rauha Israelille!


Matkalaulu. Kun Herra käänsi Siionin kohtalon, niin me olimme kuin unta näkeväiset.


Silloin oli meidän suumme naurua täynnä, ja kielemme riemua täynnä; silloin sanottiin pakanain keskuudessa: "Herra on tehnyt suuria heitä kohtaan".


Niin, Herra on tehnyt suuria meitä kohtaan; siitä me iloitsemme.


Herra, käännä meidän kohtalomme, niinkuin sadepurot Etelämaassa.


Jotka kyynelin kylvävät, ne riemuiten leikkaavat.


He menevät itkien, kun kylvösiemenen vievät; he palajavat riemuiten, kun lyhteensä tuovat.


Matkalaulu; Salomon virsi. Jos Herra ei huonetta rakenna, niin sen rakentajat turhaan vaivaa näkevät. Jos Herra ei kaupunkia varjele, niin turhaan vartija valvoo.


Turhaan te nousette varhain ja myöhään menette levolle ja syötte leipänne murheella: yhtä hyvin hän antaa ystävilleen heidän nukkuessansa.


Katso, lapset ovat Herran lahja, ja kohdun hedelmä on anti.


Niinkuin nuolet sankarin kädessä, niin ovat nuoruudessa synnytetyt pojat.


Onnellinen se mies, jonka viini on niitä täynnä! Eivät he joudu häpeään, kun portissa puhuttelevat vihamiehiänsä.


Matkalaulu. Autuas on jokainen, joka pelkää Herraa, joka vaeltaa hänen teillänsä.


Sinä saat nauttia kättesi ansion; onnellinen sinä, sinun käy hyvin!


Niinkuin hedelmällinen viiniköynnös on sinun emäntäsi sinun huoneesi perällä, niinkuin öljypuun vesat ovat sinun lapsesi sinun pöytäsi ympärillä.


Sillä katso, näin siunataan mies, joka Herraa pelkää.


Siunatkoon Herra sinua Siionista, niin sinä saat kaikkina elinpäivinäsi nähdä Jerusalemin onnellisena,


saat nähdä lastesi lapset. Rauha Israelille!


Matkalaulu. He ovat minua kovin ahdistaneet nuoruudestani asti - näin sanokoon Israel -


he ovat minua kovin ahdistaneet nuoruudestani asti, mutta eivät he ole päässeet minusta voitolle.


Kyntäjät ovat minun selkääni kyntäneet ja vetäneet pitkät vaot.


Mutta Herra on vanhurskas, hän on katkonut jumalattomain köydet.


Joutukoot häpeään ja kääntykööt takaisin kaikki Siionin vihamiehet.


Olkoot he niinkuin ruoho katoilla, joka kuivuu ennen korrelle puhkeamistaan,


josta ei leikkaaja täytä kättänsä eikä lyhteen sitoja syliänsä.


Älköötkä sanoko ohitsekulkijat: "Herran siunaus tulkoon teille. Me siunaamme teitä Herran nimeen."


Matkalaulu. Syvyydestä minä huudan sinua, Herra.


Herra, kuule minun ääneni. Tarkatkoot sinun korvasi minun rukousteni ääntä.


Jos sinä, Herra, pidät mielessäsi synnit, Herra, kuka silloin kestää?


Mutta sinun tykönäsi on anteeksiantamus, että sinua peljättäisiin.


Minä odotan Herraa, minun sieluni odottaa, ja minä panen toivoni hänen sanaansa.


Minun sieluni odottaa Herraa hartaammin kuin vartijat aamua, kuin vartijat aamua.


Pane toivosi Herraan, Israel. Sillä Herran tykönä on armo, runsas lunastus hänen tykönänsä.


Ja hän lunastaa Israelin kaikista sen synneistä.


Matkalaulu; Daavidin virsi. Herra, minun sydämeni ei ole ylpeä, eivät minun silmäni ole korskeat, enkä minä tavoittele asioita, jotka ovat minulle ylen suuret ja käsittämättömät.


Totisesti, minä olen sieluni viihdyttänyt ja tyynnyttänyt: niinkuin vieroitettu lapsi äidin helmassa, niinkuin vieroitettu lapsi, niin on sieluni minussa.


Pane toivosi Herraan, Israel, nyt ja iankaikkisesti.


Matkalaulu. Muista, Herra, Daavidin hyväksi kaikkia hänen vaivojansa,


hänen, joka vannoi valan Herralle ja teki lupauksen Jaakobin Väkevälle:


"Minä en mene majaan, joka on minun kotini, enkä nouse vuoteeseeni, joka on minun leposijani,


minä en suo silmilleni unta enkä silmäluomilleni lepoa,


ennenkuin löydän sijan Herralle, asumuksen Jaakobin Väkevälle".


Katso, me kuulimme sen olevan Efratassa, me löysimme sen Jaarin kedoilta.


Menkäämme hänen asumukseensa, kumartukaamme hänen jalkainsa astinlaudan eteen.


Nouse, Herra, leposijaasi, sinä ja sinun väkevyytesi arkki.


Sinun pappisi olkoot puetut vanhurskaudella, ja sinun hurskaasi riemuitkoot.


Palvelijasi Daavidin tähden älä torju pois voideltusi kasvoja.


Herra on vannonut Daavidille totisen valan, jota hän ei peruuta: "Sinun ruumiisi hedelmän minä asetan sinun valtaistuimellesi.


Jos sinun poikasi pitävät minun liittoni ja minun todistukseni, jotka minä heille opetan, niin saavat heidänkin poikansa istua sinun valtaistuimellasi iankaikkisesti."


Sillä Herra on valinnut Siionin, halunnut sen asunnoksensa:


"Tämä on minun leposijani iankaikkisesti; tässä minä asun, sillä tänne on minun haluni ollut.


Siionin ravinnon minä runsaasti siunaan, sen köyhät minä leivällä ruokin.


Sen papit minä puetan autuudella, ja sen hurskaat riemuiten riemuitkoot.


Siellä minä annan yletä Daavidille sarven, sytytän voidellulleni lampun.


Hänen vihollisensa minä puetan häpeällä, mutta hänen päässänsä loistaa hänen kruununsa."


Matkalaulu; Daavidin virsi. Katso, kuinka hyvää ja suloista on, että veljekset sovussa asuvat!


Se on niinkuin kallis öljy pään päällä, jota tiukkuu partaan - Aaronin partaan, jota tiukkuu hänen viittansa liepeille.


Se on niinkuin Hermonin kaste, joka tiukkuu Siionin vuorille. Sillä sinne on Herra säätänyt siunauksen, elämän, ikuisiksi ajoiksi.


Matkalaulu. Katso, kiittäkää Herraa, kaikki te Herran palvelijat, jotka öisin seisotte Herran huoneessa.


Kohottakaa kätenne pyhäkköön päin ja kiittäkää Herraa.


Herra siunatkoon sinua Siionista, hän, joka on tehnyt taivaan ja maan.


Halleluja! Ylistäkää Herran nimeä. Ylistäkää, te Herran palvelijat,


jotka seisotte Herran huoneessa, meidän Jumalamme huoneen esikartanoissa.


Ylistäkää Herraa, sillä Herra on hyvä, veisatkaa kiitosta hänen nimellensä, sillä se on suloinen.


Sillä Herra on valinnut Jaakobin omaksensa, Israelin omaisuudeksensa.


Sillä minä tiedän, että Herra on suuri, ja meidän Herramme korkeampi kaikkia jumalia.


Kaiken, mitä Herra tahtoo, hän tekee, sekä taivaassa että maassa, merissä ja kaikissa syvyyksissä;


hän, joka nostaa pilvet maan ääristä, tekee salamat ja sateen ja tuopi tuulen sen säilytyspaikoista;


hän, joka surmasi Egyptin esikoiset, niin ihmisten kuin eläinten;


hän, joka lähetti tunnusteot ja ihmeet sinun keskellesi, Egypti, faraota ja kaikkia hänen palvelijoitansa vastaan;


hän, joka kukisti suuret kansat ja tuotti surman väkeville kuninkaille,


Siihonille, amorilaisten kuninkaalle, ja Oogille, Baasanin kuninkaalle, ja kaikille Kanaanin valtakunnille


ja antoi heidän maansa perintöosaksi, perintöosaksi kansallensa Israelille.


Herra, sinun nimesi pysyy iankaikkisesti, Herra, sinun muistosi polvesta polveen.


Sillä Herra hankkii oikeuden kansalleen ja armahtaa palvelijoitansa.


Pakanain epäjumalat ovat hopeata ja kultaa, ihmiskätten tekoa.


Niillä on suu, mutta eivät ne puhu, niillä on silmät, mutta eivät näe,


niillä on korvat, mutta eivät kuule, eikä niillä ole henkeä suussansa.


Niiden kaltaisia ovat niiden tekijät ja kaikki, jotka niihin turvaavat.


Te, Israelin suku, kiittäkää Herraa, te, Aaronin suku, kiittäkää Herraa.


Te, Leevin suku, kiittäkää Herraa, te, Herraa pelkääväiset, kiittäkää Herraa.


Kohotkoon Herralle kiitos Siionista, hänelle, joka Jerusalemissa asuu. Halleluja!


Kiittäkää jumalien Jumalaa, sillä hänen armonsa pysyy iankaikkisesti.


Kiittäkää herrain Herraa, sillä hänen armonsa pysyy iankaikkisesti;


häntä, joka yksin tekee suuria ihmeitä, sillä hänen armonsa pysyy iankaikkisesti;


häntä, joka on taidolla tehnyt taivaat, sillä hänen armonsa pysyy iankaikkisesti;


häntä, joka on vetten ylitse levittänyt maan, sillä hänen armonsa pysyy iankaikkisesti;


häntä, joka on tehnyt suuret valot, sillä hänen armonsa pysyy iankaikkisesti:


auringon hallitsemaan päivää, sillä hänen armonsa pysyy iankaikkisesti,


kuun ja tähdet hallitsemaan yötä, sillä hänen armonsa pysyy iankaikkisesti;


häntä, joka löi Egyptiä surmaten sen esikoiset, sillä hänen armonsa pysyy iankaikkisesti,


ja vei Israelin pois heidän keskeltänsä, sillä hänen armonsa pysyy iankaikkisesti,


väkevällä kädellä ja ojennetulla käsivarrella, sillä hänen armonsa pysyy iankaikkisesti;


häntä, joka jakoi Kaislameren kahtia, sillä hänen armonsa pysyy iankaikkisesti,


ja kuljetti Israelin sen keskitse, sillä hänen armonsa pysyy iankaikkisesti,


ja syöksi faraon sotajoukkoineen Kaislamereen, sillä hänen armonsa pysyy iankaikkisesti;


häntä, joka johdatti kansaansa erämaassa, sillä hänen armonsa pysyy iankaikkisesti;


häntä, joka voitti suuret kuninkaat, sillä hänen armonsa pysyy iankaikkisesti,


ja surmasi mahtavat kuninkaat, sillä hänen armonsa pysyy iankaikkisesti,


Siihonin, amorilaisten kuninkaan, sillä hänen armonsa pysyy iankaikkisesti,


ja Oogin, Baasanin kuninkaan, sillä hänen armonsa pysyy iankaikkisesti,


ja antoi heidän maansa perintöosaksi, sillä hänen armonsa pysyy iankaikkisesti,


perintöosaksi palvelijallensa Israelille, sillä hänen armonsa pysyy iankaikkisesti;


häntä, joka muisti meitä alennuksessamme, sillä hänen armonsa pysyy iankaikkisesti,


ja kirvoitti meidät vihollisistamme, sillä hänen armonsa pysyy iankaikkisesti;


häntä, joka antaa ravinnon kaikelle lihalle, sillä hänen armonsa pysyy iankaikkisesti.


Kiittäkää taivaan Jumalaa, sillä hänen armonsa pysyy iankaikkisesti.


Baabelin virtain vierillä - siellä me istuimme ja itkimme, kun Siionia muistelimme.


Pajuihin, joita siellä oli, me ripustimme kanteleemme.


Sillä vangitsijamme vaativat meiltä siellä lauluja ja orjuuttajamme iloa: "Veisatkaa meille Siionin virsiä".


Kuinka me voisimme veisata Herran virsiä vieraalla maalla?


Jos minä unhotan sinut, Jerusalem, niin unhota sinä minun oikea käteni.


Tarttukoon kieleni suuni lakeen, ellen minä sinua muista, ellen pidä Jerusalemia ylimpänä ilonani.


Muista, Herra, Jerusalemin tuhopäivä, kosta se Edomin lapsille, jotka sanoivat: "Hajottakaa se, hajottakaa perustuksia myöten!"


Tytär Baabel, sinä häviön oma, autuas se, joka sinulle kostaa kaiken, minkä olet meille tehnyt!


Autuas se, joka ottaa sinun pienet lapsesi ja murskaa ne kallioon!


Daavidin virsi. Minä kiitän sinua kaikesta sydämestäni, veisaan sinun kiitostasi jumalien edessä.


Minä rukoilen sinua kumartuneena sinun pyhään temppeliisi päin ja kiitän sinun nimeäsi sinun armosi ja totuutesi tähden; sillä sinä olet osoittanut, että sinun lupauksesi on suuri yli kaiken, mitä sinun nimesi ilmoittaa.


Sinä päivänä, jona minä huusin, sinä vastasit minulle; sinä rohkaisit minua: minun sieluni sai voiman.


Herra, kaikki maan kuninkaat ylistävät sinua, kun kuulevat sinun suusi sanat.


Ja he veisaavat Herran teistä, sillä suuri on Herran kunnia.


Sillä Herra on korkea, mutta katsoo alhaiseen, ja hän tuntee ylpeän kaukaa.


Vaikka minä vaellan ahdistuksen keskellä, niin sinä virvoitat minut. Sinä ojennat kätesi minun vihamiesteni vihaa vastaan, ja sinun oikea kätesi auttaa minua.


Herra vie minun asiani päätökseen. Herra, sinun armosi pysyy iankaikkisesti; älä jätä kesken kättesi työtä.


Veisuunjohtajalle; Daavidin virsi. Herra, sinä tutkit minua ja tunnet minut.


Istunpa minä tahi nousen, sinä sen tiedät; sinä ymmärrät minun ajatukseni kaukaa.


Käynpä tahi makaan, sinä sen havaitset, ja kaikki minun tieni ovat sinulle tutut.


Sillä, katso, ei ole sanaa minun kielelläni, jota sinä, Herra, et täysin tunne.


Sinä olet saartanut minut edestä ja takaa ja laskenut kätesi minun päälleni.


Senkaltainen tieto on minulle ylen ihmeellinen, ylen korkea käsittääkseni sen.


Minne minä voisin mennä, kussa ei sinun Henkesi olisi, minne paeta sinun kasvojesi edestä?


Jos minä taivaaseen nousisin, niin sinä olet siellä; jos minä tuonelaan vuoteeni tekisin, niin katso, sinä olet siellä.


Jos minä kohoaisin aamuruskon siivillä ja asettuisin asumaan meren ääriin,


sielläkin sinun kätesi minua taluttaisi, sinun oikea kätesi tarttuisi minuun.


Ja jos minä sanoisin: "Peittäköön minut pimeys, ja valkeus minun ympärilläni tulkoon yöksi",


niin ei pimeyskään olisi sinulle pimeä: yö valaisisi niinkuin päivä, pimeys olisi niinkuin valkeus.


Sillä sinä olet luonut minun munaskuuni, sinä kudoit minut kokoon äitini kohdussa.


Minä kiitän sinua siitä, että olen tehty ylen ihmeellisesti; ihmeelliset ovat sinun tekosi, sen minun sieluni kyllä tietää.


Minun luuni eivät olleet sinulta salatut, kun minut salassa valmistettiin, kun minut taiten tehtiin maan syvyyksissä.


Sinun silmäsi näkivät minut jo idussani. Minun päiväni olivat määrätyt ja kirjoitetut kaikki sinun kirjaasi, ennenkuin ainoakaan niistä oli tullut.


Mutta kuinka kalliit ovat minulle sinun ajatuksesi, Jumala, kuinka suuri on niitten luku!


Jos minä tahtoisin ne lukea, olisi niitä enemmän kuin hiekan jyväsiä. - Minä herään ja olen vielä sinun tykönäsi.


Jumala, jospa sinä surmaisit jumalattomat! Ja te murhamiehet, väistykää minusta pois!


Sillä he puhuvat sinusta petollisesti ja lausuvat turhaan sinun nimesi - nuo sinun vihollisesi.


Herra, enkö minä vihaisi niitä, jotka sinua vihaavat, enkö inhoaisi niitä, jotka sinua vastustavat?


Kaikella vihalla minä heitä vihaan, he ovat minun omia vihollisiani.


Tutki minua, Jumala, ja tunne minun sydämeni, koettele minua ja tunne minun ajatukseni.


Ja katso: jos minun tieni on vaivaan vievä, niin johdata minut iankaikkiselle tielle.


Päästä minut, Herra, pahoista ihmisistä, varjele minut väkivaltaisilta miehiltä,


jotka ajattelevat sydämessään pahaa ja joka päivä yllyttävät sotaan.


He hiovat kielensä niinkuin käärmeet, kyykäärmeen myrkkyä on heidän huultensa alla. Sela.


Suojaa minut, Herra, jumalattomien käsiltä, varjele minut väkivaltaisilta miehiltä, jotka tahtovat saada minun jalkani lankeamaan.


Nuo ylpeät virittävät minulle ansoja ja pauloja, levittävät verkkoja minun tielleni, asettavat minulle pyydyksiä. Sela.


Minä sanon Herralle: "Sinä olet minun Jumalani". Herra, ota korviisi minun rukousteni ääni.


Herra, Herra, sinä minun väkevä apuni, sinä suojaat minun pääni taistelun päivänä.


Herra, älä salli, mitä jumalattomat haluavat, älä anna heidän aikeittensa onnistua; muutoin he ylvästelevät. Sela.


Sattukoon minun saartajaini omaan päähän onnettomuus, jota heidän huulensa hankkivat.


Tulkoon tulisia hiiliä heidän päällensä; hän syösköön heidät tuleen, vesivirtoihin, joista he älkööt nousko.


Kielevä mies ei ole pysyvä maassa; väkivaltaista ajaa onnettomuus ja iskee iskemistään.


nä tiedän, että Herra ajaa kurjan asiaa, hankkii köyhille oikeuden. [140:14] Totisesti, vanhurskaat saavat kiittää sinun nimeäsi, ja oikeamieliset saavat asua sinun kasvojesi edessä.


Daavidin virsi. Herra, minä huudan sinua, riennä minun tyköni. Ota korviisi minun ääneni, kun minä sinua huudan.


Minun rukoukseni olkoon suitsutusuhri sinun kasvojesi edessä, minun kätteni kohottaminen olkoon ehtoouhri.


Herra, pane minun suulleni vartija, vartioitse minun huulteni ovea.


Älä salli minun sydämeni taipua pahaan, pitämään jumalatonta menoa väärintekijäin kanssa. Minä en tahdo maistaa heidän herkkupalojansa.


Lyököön minua vanhurskas: se on rakkautta; kurittakoon hän minua: se on öljyä minun päähäni, siitä minun pääni älköön kieltäytykö. Sillä vielä vähän aikaa, niin minun rukoukseni täyttyy, mutta heidän käy pahoin:


heidän päämiehensä syöstään kalliolta alas, ja silloin kuullaan minun sanani suloisiksi.


Niinkuin maa kynnetään ja kuokitaan, niin ovat meidän luumme hajotetut tuonelan kuilun suulle.


Mutta sinuun, Herra, Herra, minun silmäni katsovat, sinuun minä turvaan. Älä hylkää minun sieluani.


Varjele minua niiden pauloista, jotka minua pyydystävät, väärintekijäin ansoista.


Kaatukoot kaikki jumalattomat omiin kuoppiinsa; mutta suo minun ne välttää.


Daavidin mietevirsi, hänen ollessaan luolassa; rukous.


Minä korotan ääneni ja huudan Herraa, minä korotan ääneni ja rukoilen Herralta armoa.


Minä vuodatan hänen eteensä valitukseni, kerron hänelle ahdistukseni.


Kun minun henkeni minussa nääntyy, niin sinä tunnet minun tieni. Polulle, jota minä käyn, he ovat virittäneet paulan minun eteeni.


Katso minun oikealle puolelleni ja näe: ei kukaan minua tunne. Ei ole minulla pakopaikkaa, ei kukaan minun sielustani välitä.


Minä huudan sinun puoleesi, Herra; minä sanon: Sinä olet minun turvani, minun osani elävien maassa.


rkkaa minun huutoani, sillä minä olen sangen viheliäinen, pelasta minut vainoojistani, sillä he ovat minua väkevämmät. [142:8] Vie minun sieluni ulos vankeudesta kiittämään sinun nimeäsi. Vanhurskaat kokoontuvat minun ympärilleni, kun sinä minulle hyvin teet.


Daavidin virsi. Herra, kuule minun rukoukseni, ota korviisi minun anomiseni. Vastaa minulle uskollisuudessasi ja vanhurskaudessasi.


Älä käy tuomiolle palvelijasi kanssa, sillä ei yksikään elävä ole vanhurskas sinun edessäsi.


Sillä vihollinen vainoaa minun sieluani, hän on ruhjonut minun elämäni maahan ja pannut minut pimeään niinkuin ammoin kuolleet.


Minun henkeni nääntyy minussa, sydäntäni kouristaa minun rinnassani.


Minä muistelen muinaisia päiviä, tutkistelen kaikkia sinun töitäsi ja ajattelen sinun kättesi tekoja.


Minä levitän käteni sinun puoleesi. Niinkuin janoinen maa, niin minun sieluni halajaa sinua. Sela.


Vastaa minulle pian, Herra, minun henkeni nääntyy. Älä peitä minulta kasvojasi, etten tulisi niiden kaltaiseksi, jotka hautaan vaipuvat.


Suo minun varhain kuulla sinun armoasi, sillä sinuun minä turvaan. Osoita minulle tie, jota minun tulee käydä, sillä sinun tykösi minä ylennän sieluni.


Pelasta minut vihollisistani, Herra. Sinun tykösi minä pyrin suojaan.


Opeta minut tekemään sitä, mikä sinulle kelpaa, sillä sinä olet minun Jumalani. Sinun hyvä Henkesi johdattakoon minua tasaista maata.


Herra, virvoita nimesi tähden, vanhurskaudessasi auta minun sieluni ahdistuksesta.


Tuhoa minun viholliseni armosi tähden ja hukuta kaikki, jotka minun sieluani ahdistavat, sillä minä olen sinun palvelijasi.


Daavidin virsi. Kiitetty olkoon Herra, minun kallioni, joka opettaa minun käteni taistelemaan, minun sormeni sotimaan,


hän, joka antaa minulle armon; minun linnani, varustukseni ja pelastajani, minun kilpeni, jonka turviin minä pakenen, hän, joka laskee kansani minun valtani alle.


Herra, mikä on ihminen, että hänestä lukua pidät, mikä ihmislapsi, että häntä ajattelet!


Ihminen on kuin tuulen henkäys, hänen päivänsä niinkuin pakeneva varjo.


Herra, notkista taivaasi ja astu alas, kosketa vuoria, niin että ne suitsuavat.


Iske salamoita ja hajota heidät, lennätä nuolesi ja kauhistuta heidät.


Ojenna kätesi korkeudesta, tempaa ja pelasta minut suurista vesistä, muukalaisten kädestä,


joiden suu puhuu vilppiä ja joiden oikea käsi on valheen käsi!


Jumala, minä veisaan sinulle uuden virren, soitan sinulle kymmenkielisellä harpulla,


sinulle, joka annat kuninkaille voiton ja tempaat palvelijasi Daavidin turvaan pahalta miekalta.


Tempaa ja pelasta minut muukalaisten käsistä, joiden suu puhuu vilppiä ja joiden oikea käsi on valheen käsi.


Niin meidän poikamme ovat nuoruudessaan kuin korkealle kohoavat kasvit, tyttäremme kuin temppelin veistetyt kulmapatsaat;


meidän aittamme ovat täynnä, ja antavat kaikkinaista viljaa, meidän lampaamme lisääntyvät laitumillamme tuhansin ja kymmenin tuhansin;


meidän härkiemme kuormat ovat runsaat, ei ole aukkoa muurissa, ei ole pakolaista, ei kuulu valitushuutoa kaduillamme.


Autuas se kansa, jolle näin käy, autuas se kansa, jonka Jumala Herra on!


Daavidin ylistysvirsi. Minä kunnioitan sinua, Jumalani, sinä kuningas, ja kiitän sinun nimeäsi aina ja iankaikkisesti.


Joka päivä minä kiitän sinua ja ylistän sinun nimeäsi aina ja iankaikkisesti.


Suuri on Herra ja sangen ylistettävä, ja hänen suuruutensa on tutkimaton.


Sukupolvi ylistää sukupolvelle sinun tekojasi, ja he julistavat sinun voimallisia töitäsi.


Sinun valtasuuruutesi kirkkautta ja kunniaa ja sinun ihmeellisiä tekojasi minä tahdon tutkistella.


Sinun peljättävien töittesi voimasta puhutaan, sinun suurista teoistasi minä kerron.


Julistettakoon sinun suuren hyvyytesi muistoa ja sinun vanhurskaudestasi riemuittakoon.


Herra on armahtavainen ja laupias, pitkämielinen ja suuri armossa.


Herra on hyvä kaikille ja armahtaa kaikkia tekojansa.


Kaikki sinun tekosi ylistävät sinua, Herra, ja sinun hurskaasi kiittävät sinua.


He puhuvat sinun valtakuntasi kunniasta ja kertovat sinun voimastasi.


Niin he ilmoittavat ihmislapsille hänen voimalliset työnsä ja hänen valtakuntansa kirkkauden ja kunnian.


Sinun valtakuntasi on iankaikkinen valtakunta, ja sinun herrautesi pysyy polvesta polveen.


Herra tukee kaikkia kaatuvia, ja kaikki alaspainetut hän nostaa.


Kaikkien silmät vartioitsevat sinua, ja sinä annat heille heidän ruokansa ajallaan.


Sinä avaat kätesi ja ravitset suosiollasi kaikki, jotka elävät.


Herra on vanhurskas kaikissa teissään ja armollinen kaikissa teoissaan.


Herra on lähellä kaikkia, jotka häntä avuksensa huutavat, kaikkia, jotka totuudessa häntä avuksensa huutavat.


Hän tekee, mitä häntä pelkääväiset halajavat, hän kuulee heidän huutonsa ja auttaa heitä.


Herra varjelee kaikkia, jotka häntä rakastavat, mutta kaikki jumalattomat hän hukuttaa.


Minun suuni lausukoon Herran ylistystä, ja kaikki liha kiittäköön hänen pyhää nimeänsä, aina ja iankaikkisesti.


Halleluja! Ylistä, minun sieluni, Herraa.


Minä ylistän Herraa kaiken ikäni, veisaan kiitosta Jumalalleni, niin kauan kuin elän.


Älkää luottako ruhtinaihin älkääkä ihmislapseen, sillä ei hän voi auttaa.


Kun hänen henkensä lähtee hänestä, niin hän tulee maaksi jälleen; sinä päivänä hänen hankkeensa raukeavat tyhjiin.


Autuas se, jonka apuna on Jaakobin Jumala, se, joka panee toivonsa Herraan, Jumalaansa,


häneen, joka on tehnyt taivaan ja maan, meren ja kaiken, mitä niissä on, joka pysyy uskollisena iankaikkisesti,


joka hankkii oikeuden sorretuille, joka antaa leivän nälkäisille. Herra vapauttaa vangitut,


Herra avaa sokeain silmät, Herra nostaa alaspainetut, Herra rakastaa vanhurskaita.


Herra varjelee muukalaiset, holhoo orvot ja lesket, mutta jumalattomain tien hän tekee mutkaiseksi.


Herra on kuningas iankaikkisesti, sinun Jumalasi, Siion, polvesta polveen. Halleluja!


Halleluja! Hyvä on veisata kiitosta meidän Jumalallemme. Se on suloista; ylistäminen on soveliasta.


Herra rakentaa Jerusalemin, hän kokoaa Israelin karkoitetut.


Hän parantaa ne, joilla on särjetty sydän, ja sitoo heidän haavansa.


Hän on määrännyt tähtien luvun, hän kutsuu niitä kaikkia nimeltä.


Meidän Herramme on suuri, suuri voimassansa, hänen ymmärryksensä on mittaamaton.


Herra pitää pystyssä nöyrät, mutta jumalattomat hän painaa maahan.


Veisatkaa Herralle kiitosvirsi, soittakaa kanteleilla kiitosta meidän Jumalallemme.


Hän peittää pilvillä taivaan ja valmistaa sateen maalle; hän kasvattaa ruohon vuorille


ja antaa ruuan eläimille, kaarneen pojillekin, kun ne huutavat.


Ei kelpaa hänelle hevosen voima, ei hän mielisty miehen jalkojen nopeuteen:


Herra mielistyy niihin, jotka häntä pelkäävät, jotka panevat toivonsa hänen armoonsa.


Kiitä Herraa, Jerusalem. Ylistä Jumalaasi, Siion.


Sillä hän tekee lujiksi sinun porttiesi salvat; hän siunaa sinun lapsesi sinun keskelläsi.


Hän hankkii rauhan sinun rajojesi sisälle, ravitsee sinut parhaalla nisulla.


Hän lähettää sanansa maahan, nopeasti kiitää hänen käskynsä.


Hän antaa sataa lunta niinkuin villaa ja sirottaa härmää niinkuin tuhkaa.


Hän viskaa rakeitansa niinkuin leivänmuruja; kuka voi kestää hänen pakkastansa?


Hän lähettää sanansa ja sulattaa rakeet; hän panee tuulensa puhaltamaan, ja vedet virtaavat.


Hän ilmoittaa sanansa Jaakobille, käskynsä ja oikeutensa Israelille.


Niin hän ei ole tehnyt yhdellekään pakanakansalle, ja hänen oikeuksiansa ne eivät tunne. Halleluja!


Halleluja! Ylistäkää Herraa taivaista, ylistäkää häntä korkeuksissa.


Ylistäkää häntä, kaikki hänen enkelinsä, ylistäkää häntä, kaikki hänen sotajoukkonsa.


Ylistäkää häntä, aurinko ja kuu, ylistäkää häntä, kaikki kirkkaat tähdet.


Ylistäkää häntä, te taivasten taivaat, te vedet taivasten päällä.


Ylistäkööt ne Herran nimeä, sillä hän käski, ja ne tulivat luoduiksi.


Ja hän asetti ne olemaan aina ja iankaikkisesti, hän antoi niille lain, josta ne eivät poikkea.


Ylistäkää Herraa maasta, te merieläimet ja kaikki syvyydet,


tuli ja rakeet, lumi ja sumu, sinä myrskytuuli, joka panet hänen käskynsä toimeen,


te vuoret ja kaikki kukkulat, te hedelmäpuut ja kaikki setrit,


te pedot ja kaikki karja, te matelijat ja siivekkäät linnut,


te maan kuninkaat ja kaikki kansakunnat, te ruhtinaat ja kaikki maan tuomarit,


te nuorukaiset ynnä neitsyet, te vanhat yhdessä nuorten kanssa.


Ylistäkööt he Herran nimeä, sillä hänen nimensä yksin on korkea, hänen valtasuuruutensa ulottuu yli maan ja taivaan.


Hän on korottanut sarven kansallensa, että häntä ylistäisivät kaikki hänen hurskaansa, Israelin lapset, kansa, joka on häntä lähellä. Halleluja!


Halleluja! Veisatkaa Herralle uusi virsi: ylistysvirsi hänelle hurskasten seurakunnassa.


Iloitkoon Israel tekijästänsä, Siionin lapset riemuitkoot kuninkaastaan.


Ylistäkööt he karkeloiden hänen nimeänsä, soittakoot hänelle kiitosta vaskirummuilla ja kanteleilla.


Sillä Herra on mielistynyt kansaansa, hän kaunistaa nöyrät pelastuksella.


Iloitkoot hurskaat, veisaten hänen kunniaansa, riemuitkoot he vuoteissansa.


Jumalan ylistys on heidän suussansa, ja heidän kädessään kaksiteräinen miekka,


että he kostaisivat pakanoille, kurittaisivat kansakuntia,


panisivat kahleisiin heidän kuninkaansa ja jalkarautoihin heidän ylhäisensä


ja täyttäisivät heissä tuomion, joka on kirjoitettu. Tämä on kaikkien hänen hurskaittensa kunnia. Halleluja!


Halleluja! Ylistäkää Jumalaa hänen pyhäkössään, ylistäkää häntä hänen väkevyytensä taivaanvahvuuksissa.


Ylistäkää häntä hänen voimallisista teoistansa, ylistäkää häntä, sillä hänen herrautensa on suuri.


Ylistäkää häntä pasunan pauhulla, ylistäkää häntä harpuilla ja kanteleilla.


Ylistäkää häntä vaskirummuilla ja karkelolla, ylistäkää häntä kielisoittimilla ja huiluilla.


Ylistäkää häntä helisevillä kymbaaleilla, ylistäkää häntä kumisevilla kymbaaleilla.


Salomon, Daavidin pojan, Israelin kuninkaan, sananlaskut,


viisauden ja kurin oppimiseksi, ymmärryksen sanojen ymmärtämiseksi,


taitoa tuovan kurin, vanhurskauden, oikeuden ja vilpittömyyden saamiseksi,


mielevyyden antamiseksi yksinkertaisille, tiedon ja taidollisuuden nuorille.


Viisas kuulkoon ja saakoon oppia lisää, ja ymmärtäväinen hankkikoon elämänohjetta


ymmärtääkseen sananlaskuja ja vertauksia, viisasten sanoja ja heidän ongelmiansa.


Herran pelko on tiedon alku; hullut pitävät halpana viisauden ja kurin.


Kuule, poikani, isäsi kuritusta äläkä hylkää äitisi opetusta,


sillä ne ovat ihana seppele sinun päähäsi ja käädyt sinun kaulaasi.


Poikani, jos synnintekijät sinua viekoittelevat, älä suostu.


Jos he sanovat: "Lähde mukaamme! Väijykäämme verta, vaanikaamme viatonta syyttömästi;


nielaiskaamme niinkuin tuonela heidät elävältä, ehyeltään, niinkuin hautaan vaipuvaiset;


me saamme kaikenlaista kallista tavaraa, täytämme talomme saaliilla;


heitä arpasi meidän kanssamme, yhteinen kukkaro olkoon meillä kaikilla" -


älä lähde, poikani, samalle tielle kuin he, pidätä jalkasi heidän poluiltansa.


Sillä heidän jalkansa juoksevat pahuuteen, kiiruhtavat vuodattamaan verta.


Sillä verkko on viritetty kaikille siivekkäille, niin että ne sen näkevät. - Mutta turhaan:


omaa vertansa he väijyvät, vaanivat omaa henkeänsä.


Näin käy jokaiselle väärän voiton pyytäjälle: se ottaa haltijaltaan hengen.


Viisaus huutaa kadulla, antaa äänensä kuulua toreilla;


meluisten katujen kulmissa se kutsuu, porttien ovilta kaupungissa sanansa sanoo:


Kuinka kauan te, yksinkertaiset, rakastatte yksinkertaisuutta, kuinka kauan pilkkaajilla on halu pilkkaan ja tyhmät vihaavat tietoa?


Kääntykää minun nuhdeltavikseni. Katso, minä vuodatan teille henkeäni, saatan sanani tiedoksenne.


Kun minä kutsuin ja te estelitte, kun ojensin kättäni eikä kenkään kuunnellut,


vaan te vieroksuitte kaikkia minun neuvojani, ette suostuneet minun nuhteisiini,


niin minäkin nauran teidän hädällenne, pilkkaan, kun tulee se, mitä te kauhistutte;


kun myrskynä tulee se, mitä te kauhistutte, kun hätänne saapuu tuulispäänä, kun päällenne tulee vaiva ja ahdistus.


Silloin he minua kutsuvat, mutta minä en vastaa, etsivät minua, mutta eivät löydä.


Koska he vihasivat tietoa, eivät valinneet osaksensa Herran pelkoa


eivätkä suostuneet minun neuvooni, vaan katsoivat kaiken minun nuhteluni halvaksi,


saavat he syödä oman vaelluksensa hedelmiä ja saavat kyllänsä omista hankkeistaan.


Sillä yksinkertaiset tappaa heidän oma luopumuksensa, ja tyhmät tuhoaa heidän oma suruttomuutensa.


Mutta joka minua kuulee, saa asua turvassa ja olla rauhassa onnettomuuden kauhuilta.


Poikani, jos sinä otat minun sanani varteen ja kätket mieleesi minun käskyni,


niin että herkistät korvasi viisaudelle ja taivutat sydämesi taitoon -


niin, jos kutsut ymmärrystä ja ääneesi huudat taitoa,


jos haet sitä kuin hopeata ja etsit sitä kuin aarretta,


silloin pääset ymmärtämään Herran pelon ja löydät Jumalan tuntemisen.


Sillä Herra antaa viisautta, hänen suustansa lähtee tieto ja taito.


Oikeamielisille hänellä on tallella pelastus, kilpi nuhteettomasti vaeltaville,


niin että hän suojaa oikeuden polut ja varjelee hurskaittensa tien.


Silloin ymmärrät vanhurskauden ja oikeuden ja vilpittömyyden - hyvyyden tien kaiken;


sillä viisaus tulee sydämeesi, ja tieto tulee sielullesi suloiseksi,


taidollisuus on sinua varjeleva ja ymmärrys suojeleva sinut.


Se pelastaa sinut pahojen tiestä, miehestä, joka kavalasti puhuu;


niistä, jotka ovat hyljänneet oikeat polut vaeltaaksensa pimeyden teitä;


niistä, jotka iloitsevat pahanteosta, riemuitsevat häijystä kavaluudesta,


joiden polut ovat mutkaiset ja jotka joutuvat väärään teillänsä. -


Se pelastaa sinut irstaasta naisesta, vieraasta vaimosta, joka sanoillansa liehakoitsee,


joka on hyljännyt nuoruutensa ystävän ja unhottanut Jumalansa liiton.


Sillä hänen huoneensa kallistuu kohti kuolemaa, hänen tiensä haamuja kohden.


Ei palaja kenkään, joka hänen luoksensa menee, eikä saavu elämän poluille.


Niin sinä vaellat hyvien tietä ja noudatat vanhurskasten polkuja.


Sillä oikeamieliset saavat asua maassa, ja nuhteettomat jäävät siihen jäljelle;


mutta jumalattomat hävitetään maasta, ja uskottomat siitä reväistään pois.


Poikani, älä unhota minun opetustani, vaan sinun sydämesi säilyttäköön minun käskyni;


sillä pitkää ikää, elinvuosia ja rauhaa ne sinulle kartuttavat.


Laupeus ja uskollisuus älkööt hyljätkö sinua. Sido ne kaulaasi, kirjoita ne sydämesi tauluun,


niin saat armon ja hyvän ymmärryksen Jumalan ja ihmisten silmien edessä.


Turvaa Herraan kaikesta sydämestäsi äläkä nojaudu omaan ymmärrykseesi.


Tunne hänet kaikilla teilläsi, niin hän sinun polkusi tasoittaa.


Älä ole viisas omissa silmissäsi. Pelkää Herraa ja karta pahaa.


Se on terveellistä sinun ruumiillesi ja virkistävää sinun luillesi.


Kunnioita Herraa antamalla varoistasi ja kaiken satosi parhaimmasta,


niin sinun jyväaittasi täyttyvät runsaudella, ja viini pursuu sinun kuurnistasi.


Poikani, älä pidä Herran kuritusta halpana äläkä kyllästy hänen rangaistukseensa;


sillä jota Herra rakastaa, sitä hän rankaisee, niinkuin isä poikaa, joka hänelle rakas on.


Autuas se ihminen, joka on löytänyt viisauden, ihminen, joka on saanut taidon.


Sillä parempi on hankkia sitä kuin hopeata, ja siitä saatu voitto on kultaa jalompi.


Se on kalliimpi kuin helmet, eivät mitkään kalleutesi vedä sille vertaa.


Pitkä ikä on sen oikeassa kädessä, vasemmassa rikkaus ja kunnia.


Sen tiet ovat suloiset tiet, sen polut rauhaisat kaikki tyynni.


Elämän puu on se niille, jotka siihen tarttuvat; onnelliset ne, jotka siitä pitävät kiinni.


Herra on viisaudella perustanut maan, taivaat taidolla vahvistanut.


Hänen toimestansa syvyydet kuohuivat esiin, ja pilvet pisaroivat kastetta.


Poikani, nämä älkööt häipykö näkyvistäsi, säilytä neuvokkuus ja taidollisuus,


niin ne ovat elämä sinun sielullesi ja kaunistus sinun kaulaasi.


Silloin sinä kuljet tiesi turvallisesti etkä loukkaa jalkaasi.


Kun menet maata, et pelkää mitään, ja maata mentyäsi on unesi makea.


Pääset peljästymästä äkkikauhistuksia ja turmiota, joka jumalattomat yllättää.


Sillä sinä saat luottaa Herraan, hän varjelee sinun jalkasi joutumasta kiinni.


Älä kiellä tarvitsevalta hyvää, milloin sitä tehdä voit.


Älä sano lähimmäisellesi: "Mene nyt ja tule toiste, huomenna minä annan", kun sinulla kuitenkin on.


Älä mieti pahaa lähimmäistäsi vastaan, kun hän luottavaisesti luonasi asuu.


Älä riitele kenenkään kanssa syyttä, kun ei toinen ole sinulle pahaa tehnyt.


Älä kadehdi väkivallan miestä äläkä hänen teitänsä omiksesi valitse;


sillä väärämielinen on Herralle kauhistus, mutta oikeamielisille hän on tuttava.


Herran kirous on jumalattoman huoneessa, mutta vanhurskasten asuinsijaa hän siunaa.


Pilkkaajille hänkin on pilkallinen, mutta nöyrille hän antaa armon.


Viisaat perivät kunnian, mutta tyhmäin osa on häpeä.


Kuulkaa, lapset, isän kuritusta ja kuunnelkaa oppiaksenne ymmärrystä.


Sillä minä annan teille hyvän neuvon, älkää hyljätkö minun opetustani.


Olinhan minäkin isäni poika, hento ja äitini ainokainen.


Ja isä minua opetti ja sanoi minulle: "Pitäköön sydämesi minun sanoistani kiinni, noudata minun käskyjäni, niin sinä saat elää.


Hanki viisautta, hanki ymmärrystä, älä sitä unhota, älä väisty pois minun suuni sanoista.


Älä sitä hylkää, niin se varjelee sinua; rakasta sitä, niin se sinua suojaa.


Viisauden alku on: hanki viisautta, ja kaikella muulla hankkimallasi hanki ymmärrystä.


Anna sille korkea arvo, niin se sinut korottaa, se kunnioittaa sinua, jos sen syliisi suljet;


se panee päähäsi ihanan seppeleen ja lahjoittaa sinulle kauniin kruunun."


Kuule, poikani, ja ota sanani varteen, niin elämäsi vuodet enentyvät.


Minä neuvon sinut viisauden tielle, ohjaan sinut oikeille teille.


Käydessäsi eivät askeleesi ahtaalle joudu; juostessasi et kompastu.


Tartu kiinni kuritukseen äläkä hellitä; säilytä se, sillä se on sinun elämäsi.


Älä lähde jumalattomien polulle, älä astu pahojen tielle.


Anna sen olla, älä mene sille, poikkea pois ja mene ohitse.


Sillä eivät he saa nukkua, elleivät pahaa tee; se riistää heiltä unen, elleivät ole ketään kaataneet.


Niin he syövät leipänään jumalattomuutta, juovat viininään väkivallan tekoja.


Mutta vanhurskasten polku on kuin aamurusko, joka kirkastuu kirkastumistaan sydänpäivään saakka.


Jumalattomain tie on kuin pimeys: eivät he tiedä, mihin kompastuvat.


Poikani, kuuntele minun puhettani, kallista korvasi minun sanoilleni.


Älkööt ne väistykö silmistäsi, kätke ne sydämesi sisimpään;


sillä ne ovat elämä sille, joka ne löytää, ja lääke koko hänen ruumiillensa.


Yli kaiken varottavan varjele sydämesi, sillä sieltä elämä lähtee.


Poista itsestäsi suun kavaluus, ja karkoita luotasi huulten vääryys.


Katsokoot sinun silmäsi suoraan, eteenpäin olkoon katseesi luotu.


Tasoita polku jaloillesi, ja kaikki sinun tiesi olkoot vakaat.


Älä poikkea oikeaan, älä vasempaan, väistä jalkasi pahasta.


Poikani, kuuntele minun viisauttani, kallista korvasi minun taidolleni


ottaaksesi vaarin taidollisuudesta, ja huulesi säilyttäkööt tiedon.


Sillä hunajaa tiukkuvat vieraan vaimon huulet, hänen suunsa on öljyä liukkaampi.


Mutta lopulta hän on karvas kuin koiruoho, terävä kuin kaksiteräinen miekka.


Hänen jalkansa kulkevat alas kuolemaan, tuonelaan vetävät hänen askeleensa.


Ei käy hän elämän tasaista polkua, hänen tiensä horjuvat hänen huomaamattaan.


Niinpä, lapset, kuulkaa minua, älkää väistykö minun suuni sanoista.


Pidä tiesi kaukana tuollaisesta äläkä lähesty hänen majansa ovea,


ettet antaisi muille kunniaasi etkä vuosiasi armottomalle,


ettei sinun tavarasi ravitsisi vieraita, sinun vaivannäkösi joutuisi toisen taloon


ja ettet lopulta päätyisi huokailemaan ruumiisi ja lihasi riutuessa


ja sanomaan: "Miksi minä kuritusta vihasin ja sydämeni halveksui nuhdetta?


Miksi en kuullut neuvojaini ääntä, kallistanut korvaani opettajilleni?


Olin joutua kokonaan turmion omaksi keskellä seurakunnan ja kansankokouksen."


Juo vettä omasta säiliöstäsi, sitä, mikä omasta kaivostasi juoksee.


Vuotaisivatko sinun lähteesi kadulle, toreille sinun vesiojasi!


Olkoot ne sinun omasi yksin, älkööt vierasten sinun ohessasi.


Olkoon sinun lähteesi siunattu, ja iloitse nuoruutesi vaimosta.


Armas peura, suloinen vuorikauris - hänen rintansa sinua aina riemulla ravitkoot, hurmautuos alati hänen rakkaudestaan.


Miksi, poikani, hurmautuisit irstaaseen naiseen ja syleilisit vieraan vaimon povea?


Sillä Herran silmien edessä ovat miehen tiet, ja hän tutkii kaikki hänen polkunsa.


Jumalattoman vangitsevat hänen rikoksensa, ja hän tarttuu oman syntinsä pauloihin.


Kurittomuuteensa hän kuolee ja suistuu harhaan suuressa hulluudessaan.


Poikani, jos olet ketä lähimmäisellesi taannut, lyönyt kättä vieraalle;


jos olet kietoutunut oman suusi sanoihin, joutunut suusi sanoista kiinni,


niin tee toki, poikani, pelastuaksesi tämä, koska olet joutunut lähimmäisesi kouriin: Mene, heittäydy maahan ja ahdista lähimmäistäsi;


älä suo silmillesi unta äläkä silmäluomillesi lepoa.


Pelastaudu käsistä niinkuin gaselli, niinkuin lintu pyydystäjän käsistä.


Mene, laiska, muurahaisen tykö, katso sen menoja ja viisastu.


Vaikka sillä ei ole ruhtinasta, ei päällysmiestä eikä hallitsijaa,


se kuitenkin hankkii leipänsä kesällä ja kokoaa varastoon ruokansa elonaikana.


Kuinka kauan sinä, laiska, makaat, milloinka nouset unestasi?