Og han som gir såmannen såkorn og brød til å ete, han skal og gi eder utsæd og øke den og gi vekst til fruktene av eders rettferdighet,


idet I blir rike i alle ting til all opriktig kjærlighet, som ved oss virker takksigelse til Gud.


For den hjelp som ydes ved denne tjeneste, råder ikke bare bot på de helliges trang, men bærer også rik frukt ved manges takksigelser til Gud,


idet de ved det hjertelag som denne hjelp viser, kommer til å prise Gud for eders lydighet til å bekjenne Kristi evangelium og for opriktigheten i eders samfund med dem og med alle,


idet også de med bønn for eder lenges efter eder på grunn av den Guds nåde som er så overvettes rik over eder.


Gud være takk for sin usigelige gave!


Men jeg, Paulus, formaner eder ved Kristi saktmodighet og mildhet, jeg som for eders øine er ydmyk iblandt eder, men fraværende er djerv mot eder;


men jeg ber om at når jeg nu kommer, må jeg slippe for å være djerv med den frimodighet hvormed jeg akter å gå dristig frem mot somme folk som akter oss for slike som vandrer på kjødelig vis.


For om vi enn vandrer i kjødet, så strider vi dog ikke på kjødelig vis;


for våre stridsvåben er ikke kjødelige, men mektige for Gud til å omstyrte festnings-verker,


idet vi omstyrter tankebygninger og enhver høide som reiser sig mot kunnskapen om Gud, og tar enhver tanke til fange under lydigheten mot Kristus,


og er rede til å straffe all ulydighet, når først eders lydighet er blitt fullkommen.


I ser bare på det utvortes! Om nogen er viss med sig selv at han hører Kristus til, han dømme atter hos sig selv at likesom han hører Kristus til, således og vi.


For om jeg enn vil rose mig noget mere av vår makt, som Herren har gitt oss til å opbygge eder og ikke til å nedbryte, så vil jeg ikke bli til skamme,


forat jeg ikke skal synes likesom å ville skremme eder med mine brev.


For brevene, sier de, er myndige og djerve; men det legemlige nærvær er skrøpelig, og hans tale aktes for intet.


Den som taler så, han må tenke sig det at slik som vi fraværende er i ord i våre brev, slik er vi og nærværende i gjerning.


For vi tør ikke regne oss iblandt eller ligne oss med visse folk som gir sig selv skussmål; men når disse måler sig med sig selv og ligner sig med sig selv, så mangler de forstand;


vi derimot vil ikke rose oss over all måte, men efter målet av det område Gud har tildelt oss som mål: at vi skulde nå frem like til eder.


For vi strekker oss ikke ut over vårt mål, som om vi ikke var nådd frem til eder - vi er jo kommet like til eder med Kristi evangelium -


idet vi ikke roser oss over all måte, av andres arbeide, men har det håp at eders tro vil vokse, og vi således bli overvettes store iblandt eder efter vårt mål,


så vi kan føre evangeliet frem til de land som ligger på hin side av eder, og ikke innenfor andres område rose oss av det som alt er virket.


Men den som roser sig, rose sig i Herren!


for ikke den som gir sig selv skussmål, holder prøve, men den som Herren gir skussmål.


Gid I vilde tåle litt dårskap av mig! Dog, I skal tåle mig.


For jeg er nidkjær for eder med Guds nidkjærhet; jeg trolovet eder jo med én mann, for å fremstille en ren jomfru for Kristus;


men jeg frykter for at likesom slangen dåret Eva med sin list, således skal også eders tanker forderves og vendes bort fra den enfoldige troskap mot Kristus.


For om det kommer en til eder og forkynner en annen Jesus, som vi ikke har forkynt, eller I får en annen ånd, som I ikke før har fått, eller et annet evangelium, som I ikke før har mottatt, da vil I gjerne tåle det!


For jeg mener at jeg ikke i noget stykke står tilbake for de såre store apostler;


men er jeg enn ulærd i tale, så er jeg det dog ikke i kunnskap; tvert imot har vi alltid lagt den for dagen for eder i alle stykker.


Eller gjorde jeg synd da jeg ydmyket mig selv forat I skulde ophøies, idet jeg uten vederlag forkynte eder Guds evangelium?


Andre menigheter skattla jeg, idet jeg tok lønn av dem for å tjene eder, og da jeg var hos eder og kom i trang, falt jeg ikke nogen til byrde;


for det jeg manglet, det utfylte brødrene som kom fra Makedonia, og i alle måter har jeg holdt mig og vil holde mig fra å falle eder til byrde.


Så sant Kristi sannhet er i mig: Denne ros skal ikke frarøves mig i Akaias bygder!


Hvorfor? fordi jeg ikke elsker eder? Det vet Gud!


men det jeg gjør, vil jeg og herefter gjøre for å avskjære dem leiligheten som søker en leilighet, forat de skal finnes like med oss i det som de roser sig av.


For disse er falske apostler, svikefulle arbeidere, som skaper sig om til apostler for Kristus.


Og det er intet under; for Satan selv skaper sig om til en lysets engel;


derfor er det ikke noget stort om og hans tjenere skaper sig om til rettferdighets tjenere; men deres ende skal være efter deres gjerninger.


Atter sier jeg: Ingen akte mig for en dåre! men selv om så er, da ta imot mig, om enn som en dåre, forat også jeg kan få rose mig litt!


Det jeg her taler, det taler jeg ikke efter Herrens vilje, men som i dårskap, idet jeg roser mig så tillitsfullt.


Eftersom mange roser sig på kjødelig vis, vil jeg og rose mig.


For I tåler jo gjerne dårene, I som er så kloke;


I tåler det jo om nogen gjør eder til træler, om nogen opeter eder, om nogen fanger eder, om nogen ophøier sig over eder, om nogen slår eder i ansiktet!


Med skam sier jeg det, fordi vi har vært svake; men det som nogen gjør sig stor av - jeg taler i dårskap - det gjør også jeg mig stor av.


Er de hebreere? Jeg og. Er de israelitter? Jeg og. Er de Abrahams ætt? Jeg og.


Er de Kristi tjenere? Jeg taler i vanvidd: Jeg er det mere; jeg har arbeidet mere, fått flere slag, vært flere ganger i fengsel, ofte i dødsfare.


Av jødene har jeg fem ganger fått firti slag på ett nær;


tre ganger blev jeg hudstrøket, én gang stenet, tre ganger led jeg skibbrudd, et døgn har jeg vært i dypet.


Ofte har jeg vært på reiser, i farer i elver, i farer blandt røvere, i farer fra mitt folk, i farer fra hedninger, i farer i by, i farer i ørken, i farer på hav, i farer blandt falske brødre,


i strev og møie, ofte i nattevåk, i hunger og tørst, ofte i faste, i kulde og nakenhet.


Foruten alt annet har jeg ennu det daglige overløp, omsorgen for alle menighetene.


Hvem er skrøpelig uten at og jeg blir skrøpelig? hvem voldes anstøt uten at det brenner i mig?


Må jeg endelig rose mig, da vil jeg rose mig av det som hører min skrøpelighet til.


Gud og vår Herre Jesu Kristi Fader, han som er velsignet i evighet, vet at jeg ikke lyver!


I Damaskus holdt kong Aretas' landshøvding vakt om damaskenernes by for å gripe mig,


og gjennem en glugge på muren blev jeg firt ned i en kurv og slapp bort av hans hender.


Jeg må rose mig skjønt det ikke er gagnlig; men jeg kommer nu til syner og åpenbarelser av Herren.


Jeg kjenner et menneske i Kristus - om han var i legemet, vet jeg ikke, eller utenfor legemet, vet jeg ikke; Gud vet det - en som for fjorten år siden blev rykket like inn i den tredje himmel.


Og jeg kjenner dette menneske - om han var i legemet eller utenfor legemet, vet jeg ikke; Gud vet det -


han blev rykket inn i Paradis og hørte usigelige ord, som det ikke er et menneske tillatt å tale.


Av dette vil jeg rose mig; men av mig selv vil jeg ikke rose mig, uten av min skrøpelighet.


For om jeg vil rose mig, blir jeg ikke en dåre; for det er sannhet jeg vil tale; men jeg lar det være, forat ingen skal tenke større om mig enn som han ser mig eller hører av mig.


Og forat jeg ikke skal ophøie mig av de høie åpenbarelser, er det gitt mig en torn i kjødet, en Satans engel, forat han skal slå mig, så jeg ikke skal ophøie mig.


Om denne bad jeg Herren tre ganger at han måtte vike fra mig;


og han sa til mig: Min nåde er dig nok; for min kraft fullendes i skrøpelighet. Derfor vil jeg helst rose mig av min skrøpelighet, forat Kristi kraft kan bo i mig.


Derfor er jeg vel til mote i skrøpelighet, i mishandling, i nød, i forfølgelser, i trengsler for Kristi skyld; for når jeg er skrøpelig, da er jeg sterk.


Jeg er blitt en dåre; I har tvunget mig til det. For jeg burde få ros av eder; jeg stod jo ikke i noget tilbake for de såre store apostler, om jeg enn er intet.


En apostels tegn blev iallfall gjort blandt eder med all utholdenhet, både med tegn og under og kraftige gjerninger.


For hvad var det I blev tilsidesatt i for de andre menigheter uten i det at jeg ikke falt eder til byrde? Tilgi mig denne urett!


Se, for tredje gang er jeg nu rede til å komme til eder, og jeg vil ikke falle eder til byrde; for jeg søker ikke det som eders er, men eder selv. Barna er jo ikke skyldige å samle til foreldrene, men foreldrene til barna.


Men jeg vil med glede ofre, ja bli ofret for eders sjeler, om jeg enn elskes dess mindre av eder jo mere jeg elsker eder.


Men la så være at jeg ikke var eder til byrde, men jeg var listig og fanget eder med svik!


Søkte jeg vel vinning av eder ved nogen av dem som jeg sendte til eder?


Jeg tilskyndte Titus og sendte vår bror med ham; mon vel Titus søkte vinning av eder? vandret vi ikke i den samme ånd? ikke i de samme spor?


Alt lenge har I tenkt at det er eder vi forsvarer oss for. Nei, det er for Guds åsyn vi taler i Kristus; men alt er til eders opbyggelse, mine elskede!


For jeg frykter for at når jeg kommer, skal jeg ikke finne eder slik som jeg ønsker, og at jeg skal finnes av eder slik som I ikke ønsker - at det skal være kiv, avind, vrede, stridigheter, baktalelse, sladder, opblåsthet, uorden -


at når jeg kommer, skal min Gud atter ydmyke mig hos eder, og jeg skal komme til å sørge over mange av dem som før har syndet og ikke har omvendt sig fra den urenhet og utukt og skamløshet som de har drevet.


Det er nu tredje gang jeg kommer til eder. Ved to og tre vidners ord skal hver sak stå fast.


Jeg har sagt det forut og sier forut, likesom ved mitt annet nærvær, så og nu i mitt fravær, til dem som før har syndet, og til alle de andre at når jeg nu atter kommer, vil jeg ikke vise skånsel -


siden I krever et bevis på at Kristus taler i mig, han som ikke er skrøpelig hos eder, men er sterk iblandt eder;


for blev han enn korsfestet i skrøpelighet, så lever han dog i Guds kraft; for også vi er skrøpelige i ham; men vi skal leve med ham i Guds kraft hos eder.


Ransak eder selv om I er i troen; prøv eder selv! Eller kjenner I ikke eder selv at Kristus Jesus er i eder? det måtte da være at I ikke holder prøve.


Men jeg håper at I skal få kjenne at vi ikke er de som ikke holder prøve.


Dog beder vi til Gud at I ikke må gjøre noget ondt, ikke forat vi skal vise oss å holde prøve, men forat I må gjøre det gode, vi derimot være som de som ikke holder prøve;


for vi makter ikke noget mot sannheten, men bare for sannheten.


For vi gleder oss når vi er skrøpelige, I derimot sterke; dette beder vi og om, at I må bli fullkomne.


Derfor skriver jeg dette i mitt fravær, forat jeg ikke under mitt nærvær skal fare strengt frem efter den makt som Herren har gitt mig til å opbygge og ikke til å nedbryte.


For øvrig, brødre, gled eder, bli fullkomne, la eder formane, ha ett sinn, hold fred med hverandre, så skal kjærlighetens og fredens Gud være med eder.


Hils hverandre med et hellig kyss! Alle de hellige hilser eder.


Den Herre Jesu Kristi nåde og Guds kjærlighet og den Hellige Ånds samfund være med eder alle!


Paulus, apostel, ikke av mennesker eller ved noget menneske, men ved Jesus Kristus og Gud Fader, som opvakte ham fra de døde,


og alle de brødre som er hos mig - til menighetene i Galatia:


Nåde være med eder og fred fra Gud Fader og vår Herre Jesus Kristus,


han som gav sig selv for våre synder for å fri oss ut av den nærværende onde verden efter vår Guds og Faders vilje;


ham være æren i all evighet! Amen.


Jeg undrer mig over at I så snart vender eder bort fra ham som kalte eder ved Kristi nåde, til et annet evangelium,


skjønt der ikke er noget annet; det er bare nogen som forvirrer eder og vil forvrenge Kristi evangelium.


Men selv om vi eller en engel fra himmelen forkynner eder et annet evangelium enn det som vi har forkynt eder, han være forbannet!


Som vi før har sagt, så sier jeg og nu igjen: Om nogen forkynner eder et annet evangelium enn det som I har mottatt, han være forbannet!


Taler jeg nu mennesker til vilje, eller Gud? eller søker jeg å tekkes mennesker? Søkte jeg ennu å tekkes mennesker, da var jeg ikke Kristi tjener.


Jeg kunngjør eder, brødre, at det evangelium som er blitt forkynt av mig, ikke er menneske-verk;


for heller ikke jeg har mottatt det eller lært det av noget menneske, men ved Jesu Kristi åpenbaring.


I har jo hørt hvorledes jeg fordum levde som jøde, at jeg over all måte forfulgte Guds menighet og ødela den,


og jeg gikk videre i jødedommen enn mange jevnaldrende i mitt folk, jeg var enda mere nidkjær for mine fedrene lærdommer.


Men da han som utvalgte mig fra mors liv og kalte mig ved sin nåde,


efter sin vilje åpenbarte sin Sønn i mig, forat jeg skulde forkynne evangeliet om ham blandt hedningene, da samrådde jeg mig ikke med kjød og blod,


heller ikke drog jeg op til Jerusalem til dem som var apostler før mig; men jeg drog straks bort til Arabia og vendte tilbake til Damaskus.


Siden, tre år efter, drog jeg op til Jerusalem for å bli kjent med Kefas, og jeg blev femten dager hos ham;


men nogen annen av apostlene så jeg ikke, uten Jakob, Herrens bror.


Det jeg her skriver til eder - se, det vet Gud at jeg ikke lyver!


Derefter kom jeg til Syrias og Kilikias bygder.


Jeg var av utseende ukjent for de kristne menigheter i Judea;


de hadde bare hørt si: Han som før forfulgte oss, han forkynner nu den tro som han før vilde utrydde;


og de priste Gud for mig.


Fjorten år efter gikk jeg atter op til Jerusalem med Barnabas og tok også Titus med;


men jeg gikk der op efter en åpenbaring. Og jeg forela dem, og særskilt dem som gjaldt mest, det evangelium som jeg forkynner iblandt hedningene, om jeg vel løp eller hadde løpet forgjeves.


Men ikke engang Titus, som var med mig, han som var en greker, blev tvunget til å la sig omskjære -


og det for de falske brødres skyld som hadde sneket sig inn og var kommet for å lure på vår frihet, den som vi har i Kristus Jesus, så de kunde gjøre oss til træler.


For disse vek vi ikke et øieblikk i eftergivenhet, forat evangeliets sannhet kunde stå fast iblandt eder.


Men de som gjaldt for å være noget - hvor store de var, er mig det samme; Gud gjør ikke forskjell på folk - de som gjaldt mest, påla mig intet videre,


tvert imot: da de så at det var mig betrodd å forkynne evangeliet for de uomskårne, likesom Peter for de omskårne -


for han som gav Peter kraft til apostel-tjeneste blandt de omskårne, han gav og mig kraft til det blandt hedningene -


og da de fikk vite om den nåde som var mig gitt, da gav Jakob og Kefas og Johannes, de som gjaldt for å være støttene, mig og Barnabas samfunds-hånd, at vi skulde gå til hedningene, men de til de omskårne,


bare at vi skulde komme de fattige i hu, og det har jeg nettop lagt vinn på å gjøre.


Men da Kefas kom til Antiokia, sa jeg ham imot like op i øinene, fordi det var ført klagemål imot ham.


For før det kom nogen fra Jakob, åt han sammen med hedningene; men da de kom, drog han sig tilbake og skilte sig ut, for han var redd for dem som var av omskjærelsen,


og sammen med ham hyklet og de andre jøder, så at endog Barnabas blev revet med av deres hykleri.


Men da jeg så at de ikke gikk rett frem efter evangeliets sannhet, sa jeg til Kefas så alle hørte på det: Når du som er jøde, lever som hedning og ikke som jøde, hvorledes kan du da tvinge hedningene til å leve som jøder?


Vi er jøder av fødsel og ikke syndere av hedensk ætt;


men da vi innså at et menneske ikke blir rettferdiggjort av lov-gjerninger, men ved tro på Kristus Jesus, så trodde også vi på Kristus Jesus, for å bli rettferdiggjort av tro på Kristus og ikke av lov-gjerninger, eftersom intet kjød blir rettferdiggjort av lov-gjerninger.


Men om vi, da vi søkte å bli rettferdiggjort i Kristus, fantes også selv å være syndere, er derfor Kristus en syndens tjener? Langt derifra!


for hvis jeg igjen bygger op det jeg brøt ned, da viser jeg mig selv som en lovbryter.


For jeg er ved loven død for loven for å leve for Gud;


jeg er korsfestet med Kristus, jeg lever ikke lenger selv, men Kristus lever i mig, og det liv jeg nu lever i kjødet, det lever jeg i troen på Guds Sønn, som elsket mig og gav sig selv for mig.


Jeg akter ikke Guds nåde for intet; for er rettferdighet å få ved loven, da er altså Kristus død forgjeves.


I uforstandige galatere! hvem har forgjort eder, I som har fått Jesus Kristus malt for øinene som korsfestet?


Bare dette vil jeg få vite av eder: Var det ved lov-gjerninger I fikk Ånden, eller ved troens forkynnelse?


Er I så uforstandige? I begynte i Ånd; vil I nu fullende i kjød?


Så meget har I oplevd forgjeves! - om det da virkelig er forgjeves.


Han altså som gir eder Ånden og virker kraftige gjerninger iblandt eder, gjør han det ved lov-gjerninger eller ved troens forkynnelse?


Likesom Abraham trodde Gud, og det blev regnet ham til rettferdighet.


Derfor skal I vite at de som har tro, de er Abrahams barn.


Og da Skriften forutså at det er ved tro Gud rettferdiggjør hedningene, forkynte den Abraham forut det evangelium: I dig skal alle folk velsignes.


Så blir da de som har tro, velsignet med den troende Abraham.


For så mange som holder sig til lov-gjerninger, er under forbannelse; for det er skrevet: Forbannet er hver den som ikke blir ved i alt som er skrevet i lovens bok, så han gjør det!


Og at ingen blir rettferdiggjort for Gud ved loven, er åpenbart; for: Den rettferdige, ved tro skal han leve;


men loven har ikke noget med troen å gjøre, men: Den som gjør det, skal leve derved.


Kristus kjøpte oss fri fra lovens forbannelse, idet han blev en forbannelse for oss - for det er skrevet: Forbannet er hver den som henger på et tre -


forat Abrahams velsignelse kunde komme over hedningene i Kristus Jesus, så vi ved troen kunde få Ånden, som var oss lovt.


Brødre! jeg taler på menneskelig vis. Selv en menneskelig pakt vil ingen gjøre til intet eller legge noget til efterat den er stadfestet.


Nu blev løftene gitt Abraham og hans ætt; han sier ikke: Og dine ætlinger, som om mange, men som om én: Og din ætt, og dette er Kristus.


Dette er da min mening: En pakt som forut er stadfestet av Gud, gjør ikke loven, som er gitt fire hundre og tretti år efter, ugyldig, så den skulde gjøre løftet til intet.


For får en arven ved lov, da får en den ikke lenger ved løfte; men Gud har gitt Abraham den ved løfte.


Hvad skulde da loven til? Den blev lagt til for overtredelsenes skyld, inntil den ætt kom som løftet gjaldt - gitt ved engler, ved en mellemmanns hånd;


men en mellemmann er ikke bare for én; men Gud er én.


Er da loven imot Guds løfter? Langt derifra! for var det gitt nogen lov som kunde gjøre levende, da kom rettferdigheten virkelig av loven;


men Skriften har lagt alt inn under synd, forat det som var lovt, skulde ved tro på Jesus Kristus bli gitt dem som tror.


Men før troen kom, blev vi holdt innestengt i varetekt under loven til den tro som skulde åpenbares.


Så er da loven blitt vår tuktemester til Kristus, forat vi skulde bli rettferdiggjort av tro;


men efterat troen er kommet, er vi ikke lenger under tuktemesteren;


alle er I jo Guds barn ved troen på Kristus Jesus;


for I, så mange som er døpt til Kristus, har iklædd eder Kristus.


Her er ikke jøde eller greker, her er ikke træl eller fri, her er ikke mann og kvinne; for I er alle én i Kristus Jesus.


Men hører I Kristus til, da er I jo Abrahams ætt, arvinger efter løfte.


Men jeg sier: Så lenge arvingen er barn, er det ingen forskjell mellem ham og en træl, enda han er herre over alt sammen;


men han er under formyndere og husholdere inntil den tid som hans far forut har fastsatt.


Således var også vi, dengang vi var barn, trælbundet under verdens barnelærdom;


men da tidens fylde kom, utsendte Gud sin Sønn, født av en kvinne, født under loven,


forat han skulde kjøpe dem fri som var under loven, forat vi skulde få barnekår.


Og fordi I er sønner, har Gud sendt sin Sønns Ånd i våre hjerter, som roper: Abba, Fader!


Så er du da ikke lenger træl, men sønn; men er du sønn, da er du og arving ved Gud.


Men dengang da I ikke kjente Gud, trælet I under de guder som i virkeligheten ikke er guder;


men nu, da I kjenner Gud, ja det som mere er, er kjent av Gud, hvorledes kan I da vende om igjen til den skrøpelige og fattige barnelærdom? vil I da på ny igjen træle under den?


I tar vare på dager og måneder og tider og år;


jeg frykter for eder at jeg kanskje forgjeves har gjort mig møie med eder.


Vær som jeg! for jeg er jo som I. Brødre! jeg ber eder. I har ingen urett gjort mig;


men I vet at det var på grunn av skrøpelighet i mitt kjød at jeg første gang kom til å forkynne evangeliet for eder;


og til tross for den fristelse som voldtes eder ved mitt kjød, ringeaktet og avskydde I mig ikke. I tok imot mig som en Guds engel, ja, som Kristus Jesus.


Hvor I dengang priste eder salige! for jeg gir eder det vidnesbyrd at hadde det vært mulig, så hadde I revet eders øine ut og gitt mig dem.


Så er jeg da blitt eders fiende ved å si eder sannheten!


De legger sig efter eder med en iver som ikke er god; men de vil stenge eder ute, forat I skal være ivrige for dem.


Men det er godt å vise iver i det gode alltid, og ikke bare når jeg er til stede hos eder.


Mine barn, som jeg atter føder med smerte, inntil Kristus vinner skikkelse i eder!


Jeg skulde ønske å være til stede hos eder nu og omskifte min røst; for jeg er rådvill med eder.


Si mig, I som vil være under loven: Hører I ikke loven?


Det er jo skrevet at Abraham hadde to sønner, én med trælkvinnen og én med den frie kvinne;


men trælkvinnens sønn er født efter kjødet, den frie kvinnes derimot ifølge løftet.


I dette ligger en dypere mening under; for disse kvinner er to pakter, den ene fra berget Sinai, og den føder barn til trældom; dette er Hagar.


For Hagar er berget Sinai i Arabia, og svarer til det Jerusalem som nu er; for det er i trældom med sine barn.


Men det Jerusalem som er der oppe, er fritt, og det er vår mor;


for det er skrevet: Vær glad, du ufruktbare, du som ikke føder! bryt ut og rop, du som ikke har veer! for den enslige kvinnes barn er mange flere enn hennes som har mannen.


Men vi, brødre, er løftets barn, likesom Isak.


Men likesom dengang han som var født efter kjødet, forfulgte ham som var født efter Ånden, således og nu.


Men hvad sier Skriften? Driv ut trælkvinnen og hennes sønn! for trælkvinnens sønn skal ingenlunde arve med den frie kvinnes sønn.


Derfor, brødre, er vi ikke trælkvinnens barn, men den frie kvinnes.


Til frihet har Kristus frigjort oss; stå derfor fast, og la eder ikke atter legge under trældoms åk!


Se, jeg, Paulus, sier eder at dersom I lar eder omskjære, så vil Kristus intet gagne eder.


Atter vidner jeg for hvert menneske som lar sig omskjære, at han er skyldig å holde hele loven.


I er skilt fra Kristus, I som vil rettferdiggjøres ved loven; I er falt ut av nåden.


For ved troen venter vi i Ånden på det som rettferdigheten gir oss håp om;


for i Kristus Jesus gjelder hverken omskjærelse eller forhud noget, men bare tro, virksom ved kjærlighet.


I løp godt; hvem hindret eder fra å lyde sannheten?


Denne overtalelse kommer ikke fra ham som kalte eder.


En liten surdeig syrer hele deigen.


Jeg har den tillit til eder i Herren at I ikke vil mene noget annet; men den som forvirrer eder, skal bære sin dom, hvem han så er.


Men jeg, brødre - hvis jeg ennu forkynner omskjærelse, hvorfor forfølges jeg da ennu? da er jo korsets anstøt gjort til intet.


Gid de endog må skjære sig selv i sønder, de som opvigler eder!


For I blev kalt til frihet, brødre; bruk bare ikke friheten til en leilighet for kjødet, men tjen hverandre i kjærlighet!


For hele loven er opfylt i ett bud, i dette: Du skal elske din næste som dig selv.


Men dersom I biter og eter hverandre, da se til at I ikke blir fortært av hverandre!


Men jeg sier: Vandre i Ånden, så skal I ikke fullbyrde kjødets begjæring.


For kjødet begjærer imot Ånden, og Ånden imot kjødet; de står hverandre imot, så I ikke skal gjøre det I vil.


Men dersom I drives av Ånden, da er I ikke under loven.


Men kjødets gjerninger er åpenbare, såsom: utukt, urenhet, skamløshet,


avgudsdyrkelse, trolldom, fiendskap, kiv, avind, vrede, stridigheter, tvedrakt, partier,


misunnelse, mord, drikk, svir og annet slikt; om dette sier jeg eder forut, likesom jeg og forut har sagt, at de som gjør sådant, skal ikke arve Guds rike.


Men Åndens frukt er kjærlighet, glede, fred, langmodighet, mildhet, godhet, trofasthet, saktmodighet, avholdenhet;


mot slike er loven ikke.


Men de som hører Kristus Jesus til, har korsfestet kjødet med dets lyster og begjæringer.


Dersom vi lever i Ånden, da la oss og vandre i Ånden!


La oss ikke ha lyst til tom ære, så vi egger hverandre og bærer avind imot hverandre!


Brødre! om også et menneske blir overlistet av nogen synd, da hjelp ham til rette, I åndelige, med saktmodighets ånd; men se til dig selv at ikke du og blir fristet!


Bær hverandres byrder, og opfyll på den måte Kristi lov!


For dersom nogen tykkes sig å være noget og er dog intet, da dårer han sig selv.


Men enhver prøve sin egen gjerning, og da skal han ha sin ros bare efter det han selv er, og ikke efter det som næsten er;


for hver skal bære sin egen byrde.


Den som oplæres i ordet, skal dele alt godt med den som lærer ham.


Far ikke vill! Gud lar sig ikke spotte; for det som et menneske sår, det skal han og høste.


For den som sår i sitt kjød, skal høste fordervelse av kjødet; men den som sår i Ånden, skal høste evig liv av Ånden.


Men la oss gjøre det gode og ikke bli trette! for vi skal høste i sin tid, såfremt vi ikke går trett.


La oss derfor, mens vi har leilighet til det, gjøre det gode mot alle, men mest mot troens egne folk!


Se, med hvor store bokstaver jeg skriver til eder med min egen hånd!


Så mange som vil ta sig godt ut i kjødet, disse er det som tvinger eder til å la eder omskjære, bare for ikke å bli forfulgt for Kristi korses skyld.


For ikke engang de som lar sig omskjære, holder selv loven; men de vil at I skal la eder omskjære, forat de kan rose sig av eders kjød.


Men det være langt fra mig å rose mig uten av vår Herre Jesu Kristi kors; for ved det er verden blitt korsfestet for mig og jeg for verden.


For hverken omskjærelse eller forhud er noget, men bare en ny skapning.


Og så mange som går frem efter denne rettesnor, fred og miskunn være over dem og over Guds Israel!


Herefter volde ingen mig uleilighet! for jeg bærer Jesu merketegn på mitt legeme.


Vår Herre Jesu Kristi nåde være med eders ånd, brødre! Amen.


Paulus, ved Guds vilje Kristi Jesu apostel - til de hellige i Efesus, som tror på Kristus Jesus:


Lovet være Gud og vår Herre Jesu Kristi Fader, han som har velsignet oss med all åndelig velsignelse i himmelen i Kristus,


likesom han utvalgte oss i ham før verdens grunnvoll blev lagt, forat vi skulde være hellige og ulastelige for hans åsyn,


idet han i kjærlighet forut bestemte oss til å få barnekår hos sig ved Jesus Kristus efter sin viljes frie råd,


til pris for sin nådes herlighet, som han gav oss i den elskede,


i hvem vi har forløsningen ved hans blod, syndenes forlatelse, efter hans nådes rikdom,


som han rikelig gav oss i og med all visdom og forstand,


idet han kunngjorde oss sin viljes hemmelighet efter sitt frie råd, som han fattet hos sig selv


om en husholdning i tidenes fylde: at han atter vilde samle alt til ett i Kristus, både det som er i himlene, og det som er på jorden;


han i hvem vi også har fått arvelodd, efterat vi forut var bestemt til det efter hans forsett som virker alt efter sin viljes råd,


forat vi skulde være hans hellighet til pris, vi som forut hadde håpet på Kristus;


i ham har også I, da I hadde hørt sannhetens ord, evangeliet om eders frelse - i ham har I og, da I var kommet til troen, fått til innsegl den Hellige Ånd, som var oss lovt,


han som er pantet på vår arv til eiendomsfolkets forløsning, hans herlighet til pris.


Derfor, efterat jeg har hørt om eders tro på den Herre Jesus og om eders kjærlighet til alle de hellige,


holder jeg ikke op med å takke for eder når jeg kommer eder i hu i mine bønner,


at vår Herre Jesu Kristi Gud, herlighetens Fader, måtte gi eder visdoms og åpenbarings Ånd til kunnskap om sig,


og gi eders hjerte oplyste øine, så I kan forstå hvilket håp det er han har kalt eder til, og hvor rik på herlighet hans arv er iblandt de hellige,


og hvor overvettes stor hans makt er for oss som tror, efter virksomheten av hans veldige kraft,


som han viste på Kristus da han opvakte ham fra de døde og satte ham ved sin høire hånd i himmelen,


over enhver makt og myndighet og velde og herredom og ethvert navn som nevnes, ikke bare i denne verden, men også i den kommende,


og han la alt under hans føtter og gav ham som hoved over alle ting til menigheten,


som er hans legeme, fylt av ham som fyller alt i alle.


Også eder har han gjort levende, I som var døde ved eders overtredelser og synder,


som I fordum vandret i efter denne verdens løp, efter høvdingen over luftens makter, den ånd som nu er virksom i vantroens barn,


blandt hvilke også vi alle fordum vandret i vårt kjøds lyster, idet vi gjorde kjødets og tankenes vilje, og vi var av naturen vredens barn likesom de andre.


Men Gud, som er rik på miskunn, har for sin store kjærlighets skyld som han elsket oss med,


gjort oss levende med Kristus, enda vi var døde ved våre overtredelser - av nåde er I frelst -


og opvakt oss med ham og satt oss med ham i himmelen, i Kristus Jesus,


forat han i de kommende tider kunde vise sin nådes overvettes rikdom i godhet mot oss i Kristus Jesus.


For av nåde er I frelst, ved tro, og det ikke av eder selv, det er Guds gave,


ikke av gjerninger, forat ikke nogen skal rose sig.


For vi er hans verk, skapt i Kristus Jesus til gode gjerninger, som Gud forut har lagt ferdige, at vi skulde vandre i dem.


Kom derfor i hu at I som fordum var hedninger i kjøttet og blev kalt uomskårne av den såkalte omskjærelse på kjøttet, den som gjøres med hånden,


at I på den tid stod utenfor Kristus, utelukket fra Israels borgerrett og fremmede for paktene med deres løfte, uten håp og uten Gud i verden;


men nu, i Kristus Jesus, er I som fordum var langt borte, kommet nær til ved Kristi blod.


For han er vår fred, han som gjorde de to til ett og nedrev gjerdets skillevegg, fiendskapet,


idet han ved sitt kjød avskaffet den lov som kom med bud og forskrifter, forat han ved sig selv kunde skape de to til ett nytt menneske, idet han gjorde fred,


og forlike dem begge i ett legeme med Gud ved korset, idet han på dette drepte fiendskapet.


Og han kom og forkynte fred for eder som var langt borte, og fred for dem som var nær ved;


for ved ham har vi begge adgang til Faderen i en Ånd.


Så er I da ikke lenger fremmede og utlendinger, men I er de helliges medborgere og Guds husfolk,


I som er bygget op på apostlenes og profetenes grunnvoll, mens hjørnestenen er Kristus Jesus selv,


i hvem hver bygning føies sammen og vokser til et hellig tempel i Herren,


i hvem også I bygges op med de andre til en Guds bolig i Ånden.


Derfor bøier jeg mine knær, jeg, Paulus, Kristi Jesu fange for eders skyld, I hedninger -


om I ellers har hørt om husholdningen med den Guds nåde som er mig gitt for eder,


at han ved åpenbaring har kunngjort mig hemmeligheten, således som jeg ovenfor har skrevet med få ord,


hvorav I, når I leser det, kan kjenne min innsikt i Kristi hemmelighet,


som i de forrige tidsaldre ikke er blitt kunngjort for menneskenes barn således som den nu er åpenbaret for hans hellige apostler og profeter i Ånden:


at hedningene er medarvinger og hører med til legemet og har del med i løftet i Kristus Jesus ved evangeliet,


hvis tjener jeg er blitt efter den Guds nådes gave som er mig gitt ved virksomheten av hans makt.


Mig, den aller ringeste av alle hellige, blev denne nåde gitt å forkynne hedningene evangeliet om Kristi uransakelige rikdom,


og å oplyse alle om hvorledes husholdningen er med den hemmelighet som har vært skjult fra evige tider i Gud, som har skapt alt,


forat Guds mangfoldige visdom nu ved menigheten skulde bli kunngjort for maktene og myndighetene i himmelen


efter det forsett fra evige tider som han fullførte i Kristus Jesus, vår Herre,


i hvem vi har vår frimodighet og adgang med tillit ved troen på ham.


Derfor beder jeg at I ikke må tape motet over mine trengsler for eder, som er eders ære. -


Derfor altså bøier jeg mine knær for Faderen,


som er den rette far for alt som kalles barn i himmelen og på jorden,


at han efter sin herlighets rikdom må gi eder å styrkes med kraft ved hans Ånd i eders innvortes menneske,


at Kristus må bo ved troen i eders hjerter,


så I, rotfestet og grunnfestet i kjærlighet, må være i stand til å fatte med alle de hellige hvad bredde og lengde og dybde og høide der er,


og kjenne Kristi kjærlighet, som overgår all kunnskap, forat I kan fylles til all Guds fylde.


Men ham som kan gjøre mere enn alt, langt ut over det som vi beder eller forstår, efter den kraft som ter sig virksom i oss,


ham være æren i menigheten og i Kristus Jesus, gjennem alle slekter i alle evigheter! Amen.


Jeg formaner eder altså, jeg, den fangne i Herren, at I vandrer så som verdig er for det kall som I er kalt med,


med all ydmykhet og saktmodighet, med langmodighet, så I tåler hverandre i kjærlighet,


idet I legger vinn på å bevare Åndens enhet i fredens sambånd.


Ett legeme og én Ånd, likesom I og er kalt med ett håp i eders kall;


én Herre, én tro, én dåp,


én Gud og alles Fader, han som er over alle og gjennem alle og i alle.


Men hver og en av oss er nåden gitt efter det mål som Kristi gave tilmåles med.


Derfor sier Skriften: Han fór op i det høie og bortførte fanger, han gav menneskene gaver.


Men dette: Han fór op, hvad er det uten at han først fór ned til jordens lavere deler?


Han som fór ned, er den samme som fór op over alle himler for å fylle alt.


Og det er han som gav oss nogen til apostler, nogen til profeter, nogen til evangelister, nogen til hyrder og lærere,


forat de hellige kunde bli fullkommengjort til tjenestegjerning, til Kristi legemes opbyggelse,


inntil vi alle når frem til enhet i tro på Guds Sønn og i kjennskap til ham, til manns modenhet, til aldersmålet for Kristi fylde,


forat vi ikke lenger skal være umyndige og la oss kaste og drive om av ethvert lærdoms vær ved menneskenes spill, ved kløkt i villfarelsens kunster,


men at vi, sannheten tro i kjærlighet, i alle måter skal vokse op til ham som er hovedet, Kristus,


av hvem hele legemet sammenføies og sammenknyttes ved hvert bånd som han gir, og vokser sin vekst som legeme til sin opbyggelse i kjærlighet, alt efter den virksomhet som er tilmålt hver del især.


Dette sier jeg da og vidner i Herren at I ikke lenger skal vandre som hedningene vandrer i sitt sinns tomhet,


formørket i sin tanke, fremmedgjort for Guds liv ved den vankundighet som er i dem på grunn av deres hjertes forherdelse,


de som følelsesløse har overgitt sig til skamløshet, så de driver all urenhet tillikemed havesyke.


Men I har ikke lært Kristus således å kjenne,


om I ellers har hørt om ham og er blitt oplært i ham, således som sannhet er i Jesus,


at I efter eders forrige ferd skal avlegge det gamle menneske, som forderves ved de dårende lyster,


men fornyes i eders sinns ånd


og iklæ eder det nye menneske, som er skapt efter Gud i sannhetens rettferdighet og hellighet.


Derfor, avlegg løgnen og tal sannhet, enhver med sin næste, fordi vi er hverandres lemmer!


Om I vredes, da synd ikke; la ikke solen gå ned over eders vrede,


og gi ikke djevelen rum!


Den som stjal, stjele ikke lenger, men arbeide heller, idet han gjør noget godt med sine hender, forat han kan ha noget å gi til den som trenger.


Ingen råtten tale gå ut av eders munn, men sådan tale som er god til nødvendig opbyggelse, så den kan være til gagn for dem som hører på;


og gjør ikke Guds Hellige Ånd sorg, han som I har fått til innsegl til forløsningens dag!


Allslags bitterhet og hissighet og vrede og skrik og spott være langt borte fra eder, likesom all ondskap;


men vær gode mot hverandre, barmhjertige, så I tilgir hverandre, likesom Gud har tilgitt eder i Kristus!


Bli derfor Guds efterfølgere som hans elskede barn,


og vandre i kjærlighet, likesom Kristus elsket eder og gav sig selv for oss som en gave og et offer, Gud til en velbehagelig duft.


Men utukt og all urenhet og havesyke må ikke engang nevnes iblandt eder, således som det sømmer sig for hellige,


heller ikke skamløs ferd og dårlig snakk eller lettferdig tale, som alt sammen er utilbørlig, men heller takksigelse.


For dette vet og skjønner I at ingen horkarl eller uren eller havesyk, som er en avgudsdyrker, har arv i Kristi og Guds rike.


La ingen dåre eder med tomme ord! for på grunn av disse ting kommer Guds vrede over vantroens barn;


ha derfor ikke noget med dem å gjøre!


For I var fordum mørke, men nu er I lys i Herren; vandre som lysets barn -


for lysets frukt viser sig i all godhet og rettferdighet og sannhet -


idet I prøver hvad som er velbehagelig for Herren,


og ha intet å gjøre med mørkets ufruktbare gjerninger, men refs dem heller!


For det som lønnlig drives av dem, er skammelig endog å si;


men når det refses, blir det alt åpenbaret av lyset; for alt som blir åpenbaret, er lys.


Derfor sier Skriften: Våkn op, du som sover, og stå op fra de døde, og Kristus skal lyse for dig.


Se derfor til hvorledes I kan vandre varlig, ikke som uvise, men som vise,


så I kjøper den beleilige tid; for dagene er onde.


Derfor, vær ikke dårer, men forstå hvad Herrens vilje er!


Og drikk eder ikke drukne av vin, for i det er der ryggesløshet, men bli fylt av Ånden,


så I taler til hverandre med salmer og lovsanger og åndelige viser, og synger og leker for Herren i eders hjerter,


og alltid sier Gud og Faderen takk for alle ting i vår Herre Jesu Kristi navn,


og underordner eder under hverandre i Kristi frykt.


I hustruer! underordne eder under eders egne menn som under Herren!


for mannen er hustruens hoved, likesom Kristus er menighetens hoved, han som er sitt legemes frelser.


Men likesom menigheten underordner sig under Kristus, således skal også hustruene underordne sig under sine menn i alle ting.


I menn! elsk eders hustruer, likesom Kristus elsket menigheten og gav sig selv for den,


for å hellige den, idet han renset den ved vannbadet i ordet,


forat han selv kunde fremstille menigheten for sig i herlighet, uten plett eller rynke eller noget sådant, men at den kunde være hellig og ulastelig.


Så er mennene skyldige å elske sine hustruer som sine egne legemer. Den som elsker sin hustru, elsker sig selv;


ingen har jo nogensinne hatet sitt eget kjød, men han før og varmer det, likesom Kristus gjør med menigheten;


for vi er hans legemes lemmer.


Derfor skal mannen forlate far og mor og holde sig til sin hustru, og de to skal være ett kjød.


Denne hemmelighet er stor; men jeg tenker hermed på Kristus og på menigheten.


Dog, også I skal elske, enhver sin hustru som sig selv, og hustruen skal ha ærefrykt for sin mann.


I barn! vær lydige mot eders foreldre i Herren! for dette er rett.


Hedre din far og din mor - dette er det første bud med løfte -


forat det må gå dig vel, og du må lenge leve i landet.


Og I fedre! egg ikke eders barn til vrede, men fostre dem op i Herrens tukt og formaning!


I tjenere! vær lydige mot eders herrer efter kjødet, med frykt og beven, i eders hjertes enfold, som mot Kristus,


ikke med øientjeneste, som de som vil tekkes mennesker, men som Kristi tjenere, så I gjør Guds vilje av hjertet


og med villig hu tjener som for Herren og ikke som for mennesker,


da I vet at hvad godt enhver gjør, det skal han få igjen av Herren, enten han er tjener eller fri.


Og I herrer! gjør likeså mot dem, så I lar være å true, da I vet at både deres og eders Herre er i himlene, og han gjør ikke forskjell på folk.


For øvrig - bli sterke i Herren og i hans veldes kraft!


Iklæ eder Guds fulle rustning, så I kan stå eder mot djevelens listige angrep;


for vi har ikke kamp mot blod og kjød, men mot makter, mot myndigheter, mot verdens herrer i dette mørke, mot ondskapens ånde-hær i himmelrummet.


Ta derfor Guds fulle rustning på, så I kan gjøre motstand på den onde dag og stå efter å ha overvunnet alt.


Så stå da omgjordet om eders lend med sannhet, og iklædd rettferdighetens brynje,


Og ombundet på føttene med den ferdighet til kamp som fredens evangelium gir,


og grip foruten alt dette troens skjold, hvormed I skal kunne slukke alle den ondes brennende piler,


og ta frelsens hjelm og Åndens sverd, som er Guds ord,


idet I til enhver tid beder i Ånden med all bønn og påkallelse, og er årvåkne deri med all vedholdenhet og bønn for alle de hellige,


og også for mig, at det må gis mig ord når jeg oplater min munn, så jeg med frimodighet kan kunngjøre evangeliets hemmelighet,


for hvis skyld jeg er sendebud i lenker, at jeg må tale med frimodighet derom, således som jeg bør tale.


Men forat også I skal kjenne min tilstand, hvorledes jeg har det, skal Tykikus fortelle eder alt, han den elskede bror og tro tjener i Herren,


som jeg just derfor sender til eder at I skal få vite hvorledes det er med oss, og at han skal trøste eders hjerter.


Fred være med brødrene, og kjærlighet med tro, fra Gud Fader og den Herre Jesus Kristus!


Nåden være med alle dem som elsker vår Herre Jesus Kristus i uforgjengelighet!


Paulus og Timoteus, Kristi Jesu tjenere - til alle de hellige i Kristus Jesus som er i Filippi, tillikemed tilsynsmenn og menighetstjenere:


Jeg takker min Gud så ofte jeg kommer eder i hu,


idet jeg alltid når jeg beder, gjør min bønn for eder alle med glede,


på grunn av eders samfund med mig i arbeidet for evangeliet fra den første dag inntil nu.


Og jeg er fullt viss på dette at han som begynte en god gjerning i eder, vil fullføre den inntil Jesu Kristi dag,


likesom det jo er rimelig for mig å tenke således om eder alle, eftersom jeg bærer eder i mitt hjerte, både i mine lenker og når jeg forsvarer og stadfester evangeliet, siden I alle har del med mig i nåden.


For Gud er mitt vidne hvorledes jeg lenges efter eder alle med Kristi Jesu hjertelag.


Og dette beder jeg om at eders kjærlighet ennu må bli alt rikere og rikere på kunnskap og all skjønnsomhet,


forat I må kunne dømme om de forskjellige ting, så I kan være rene og uten anstøt til Kristi dag,


fylt med rettferdighets frukt, som virkes ved Jesus Kristus, Gud til ære og lov.


Jeg vil at I skal vite, brødre, at det jeg har oplevd, heller har tjent til evangeliets fremme,


så at det er blitt vitterlig for hele livvakten og for alle de andre at det er for Kristi skyld jeg er i lenker,


og så at de fleste av brødrene i Herren har fattet tiltro til mine lenker og derved enn mere har fått mot til å tale ordet uten frykt.


Vel forkynner også somme Kristus av avind og for kivs skyld, men andre dog også av velvilje;


disse forkynner Kristus av kjærlighet, idet de vet at jeg er satt til å forsvare evangeliet,


men hine gjør det av trettesyke, ikke med ren hu, idet de mener å legge trengsel til mine lenker.


Hvad da? Kristus forkynnes dog på enhver måte, enten det skjer for syns skyld eller i sannhet, og det gleder jeg mig over; ja, jeg vil og fremdeles glede mig;


for jeg vet at dette skal bli mig til frelse ved eders bønn og Jesu Kristi Ånds hjelp,


efter min inderlige lengsel og mitt håp om at jeg ikke skal bli til skamme i nogen ting, men at Kristus, som alltid, så og nu, med all frimodighet skal bli forherliget ved mitt legeme, enten det blir ved liv eller ved død.


For mig er livet Kristus og døden en vinning;


men dersom det å leve i kjødet gir mig frukt av min gjerning, så vet jeg ikke hvad jeg skal velge,


men står rådvill mellem de to ting, idet jeg har lyst til å fare herfra og være med Kristus for dette er meget, meget bedre;


men å bli i kjødet er nødvendigere for eders skyld.


Og da jeg er fullt viss på dette, vet jeg at jeg skal bli i live og være hos eder alle til eders fremgang og glede i troen,


forat eders ros kan bli rik i Kristus Jesus ved mig, når jeg kommer til eder igjen.


Bare før eders liv således som verdig er for Kristi evangelium, forat jeg, enten jeg kommer og ser eder, eller jeg er fraværende, må få høre om eder at I står fast i én Ånd, så I med én sjel kjemper sammen for troen på evangeliet


og ikke i nogen ting lar eder skremme av motstanderne; det er for dem et varsel om undergang, men om eders frelse, og det fra Gud.


For eder blev det unt, for Kristi skyld - ikke bare å tro på ham, men og å lide for hans skyld,


idet I har den samme strid som I så på mig og nu hører om mig.


Er det da nogen trøst i Kristus, er det nogen kjærlighetens husvalelse, er det noget Åndens samfund, er det nogen medfølelse og barmhjertighet,


da gjør min glede fullkommen, så I har det samme sinn, idet I har den samme kjærlighet og med én sjel har det ene sinn,


ikke gjør noget av trettesyke eller lyst til tom ære, men i ydmykhet akter hverandre høiere enn eder selv,


og ikke ser hver på sitt eget, men enhver også på andres beste.


La dette sinn være i eder, som og var i Kristus Jesus,


han som, da han var i Guds skikkelse, ikke aktet det for et rov å være Gud lik,


men av sig selv gav avkall på det og tok en tjeners skikkelse på sig, idet han kom i menneskers lignelse,


og da han i sin ferd var funnet som et menneske, fornedret han sig selv, så han blev lydig inntil døden, ja korsets død.


Derfor har og Gud høit ophøiet ham og gitt ham det navn som er over alt navn,


så at i Jesu navn skal hvert kne bøie sig, deres som er i himmelen og på jorden og under jorden,


Og hver tunge bekjenne at Jesus Kristus er Herre, til Gud Faders ære.


Derfor, mine elskede, likesom I alltid har vært lydige, så arbeid, ikke bare som i mitt nærvær, men nu meget mere i mitt fravær, på eders frelse med frykt og beven;


for Gud er den som virker i eder både å ville og å virke til hans velbehag.


Gjør alt uten knurr og tvil,


forat I kan være ustraffelige og rene, Guds ulastelige barn midt iblandt en vanartet og vrang slekt, iblandt hvilken I viser eder som lys i verden,


idet I holder frem livets ord, til ros for mig på Kristi dag, at jeg ikke har løpet forgjeves eller arbeidet forgjeves.


Men om jeg og blir ofret mens jeg gjør altertjeneste og bærer eders tro frem som offer, så gleder jeg mig, og gleder mig sammen med eder alle;


i like måte gled også I eder, og gled eder sammen med mig!


Jeg har det håp i den Herre Jesus at jeg snart kan sende Timoteus til eder, forat også jeg kan bli ved godt mot, når jeg får vite hvorledes det er med eder.


For jeg har ingen likesinnet, som opriktig kan ha omsorg for eder;


for de søker alle sitt eget, ikke det som hører Kristus Jesus til;


men hans prøvede troskap kjenner I, at likesom en sønn tjener sin far, således har han tjent med mig for evangeliet.


Ham håper jeg altså å sende straks jeg ser utgangen på min sak.


Men jeg har den tillit i Herren at jeg og selv skal komme snart.


Og Epafroditus, min bror og medarbeider og medstrider og eders utsending og tjener til å råde bot på min trang, har jeg funnet det nødvendig å sende til eder,


da han lengtes efter eder alle og var urolig i hu fordi I hadde hørt at han var blitt syk.


For han blev virkelig syk, døden nær; men Gud miskunnet sig over ham, dog ikke bare over ham, men også over mig forat jeg ikke skulde ha sorg på sorg.


Derfor sender jeg ham dess snarere, forat I kan glede eder ved å se ham igjen, og jeg være mere fri for sorg.


Ta derfor imot ham i Herren med all glede, og hold slike i ære;


for det var for Kristi gjernings skyld han kom døden nær, da han våget sitt liv for å utfylle savnet av eder i tjenesten mot mig.


For øvrig, mine brødre, gled eder i Herren! Å skrive det samme til eder er ikke mig til byrde, men eder til styrkelse.


Gi akt på hundene, gi akt på de onde arbeidere, gi akt på de sønderskårne!


For vi er de omskårne, vi som tjener Gud i hans Ånd og roser oss i Kristus Jesus og ikke setter vår lit til kjød,


enda jeg har det jeg kunde sette min lit til også i kjød. Om nogen annen mener å kunne sette sin lit til kjød, da kan jeg det enn mere,


jeg som er omskåret på den åttende dag, av Israels ætt, av Benjamins stamme, en hebreer av hebreere, overfor loven en fariseer,


i nidkjærhet en forfølger av menigheten, i rettferdighet efter loven ulastelig.


Men det som var mig en vinning, det har jeg for Kristi skyld aktet for tap;


ja, jeg akter og i sannhet alt for tap, fordi kunnskapen om Kristus Jesus, min Herre, er så meget mere verd, han for hvis skyld jeg har lidt tap på alt, og jeg akter det for skarn, forat jeg kan vinne Kristus


og finnes i ham, ikke med min rettferdighet, den som er av loven, men med den som fåes ved troen på Kristus, rettferdigheten av Gud på grunn av troen,


så jeg kan få kjenne ham og kraften av hans opstandelse og samfundet med hans lidelser, idet jeg blir gjort lik med ham i hans død,


om jeg dog kan vinne frem til opstandelsen fra de døde.


Ikke at jeg allerede har grepet det eller allerede er fullkommen; men jeg jager efter det, om jeg og kan gripe det, eftersom jeg og er grepet av Kristus Jesus.


Brødre! jeg tror ikke om mig selv at jeg har grepet det.


Men ett gjør jeg: idet jeg glemmer det som er bak, og strekker mig ut efter det som er foran, jager jeg mot målet, til den seierspris som Gud har kalt oss til der ovenfra i Kristus Jesus.


La oss da, så mange som er fullkomne, ha dette sinn; og om I er anderledes sinnet i noget, da skal Gud også åpenbare eder dette;


bare at vi, så langt som vi er kommet, holder frem i samme spor!


Bli også I mine efterfølgere, brødre, og akt på dem som vandrer saledes som I har oss til forbillede!


For mange vandrer, som jeg ofte har sagt eder og nu endog med tårer sier er fiender av Kristi kors,


hvis ende er fortapelse, hvis gud er buken, og som setter sin ære i sin skam, de som attrår de jordiske ting.


For vårt rike er i himlene, og derfra venter vi og den Herre Jesus Kristus som frelser,


han som skal forvandle vårt fornedrelses-legeme, så det blir likt med hans herlighets-legeme, efter den kraft hvormed han og kan underlegge sig alle ting.


Derfor, mine brødre, som jeg elsker og lenges efter, min glede og min krans, stå således fast i Herren, mine elskede!


Evodia formaner jeg, og Syntyke formaner jeg til å ha det samme sinn i Herren;


ja, jeg ber også dig, du som med rette kalles Synzygus, kom dem til hjelp! for de har kjempet med mig i evangeliet tillikemed Klemens og mine andre medarbeidere, hvis navn står i livsens bok.


Gled eder i Herren alltid! atter vil jeg si: Gled eder!


Eders saktmodighet bli vitterlig for alle mennesker! Herren er nær.


Vær ikke bekymret for noget, men la i alle ting eders begjæringer komme frem for Gud i påkallelse og bønn med takksigelse;


og Guds fred, som overgår all forstand, skal bevare eders hjerter og eders tanker i Kristus Jesus.


For øvrig, brødre, alt som er sant, alt som er ære verdt, alt som er rettferdig, alt som er rent, alt som er elskelig, alt som tales vel om, enhver dyd, og alt det som priselig er - gi akt på det!


Det som I også har lært og mottatt og hørt og sett hos mig, gjør det; og fredens Gud skal være med eder.


Jeg blev såre glad i Herren over at I endelig engang er kommet således til velmakt igjen at I har kunnet tenke på mitt beste, som I nok også før tenkte på, men I hadde ikke leilighet.


Ikke at jeg sier dette av trang; for jeg har lært å nøies med det jeg har;


jeg vet å leve i ringe kår, jeg vet også å ha overflod; i alt og i alle ting er jeg innvidd, både å mettes og å sulte, både å ha overflod og å lide trang;


jeg formår alt i ham som gjør mig sterk.


Dog har I gjort vel i å ta del i min trengsel.


Men I vet og, I filippensere, at i evangeliets første tid, da jeg drog ut fra Makedonia, hadde ingen menighet regning med mig over gitt og mottatt uten I alene;


for også i Tessalonika sendte I mig både en og to ganger det jeg trengte.


Ikke at jeg attrår gaven, men jeg attrår den frukt av den som rikelig kommer eder til gode.


Men nu har jeg fått alt og har overflod; jeg har fullt op efterat jeg av Epafroditus har mottatt eders gave, en yndig duft, et offer til glede og velbehag for Gud.


Og min Gud skal efter sin rikdom fylle all eders trang i herlighet i Kristus Jesus.


Men vår Gud og Fader være æren i all evighet! Amen.


Hils hver hellig i Kristus Jesus!


Brødrene hos mig hilser eder; alle de hellige hilser eder, især de som hører til keiserens hus.


Den Herre Jesu Kristi nåde være med eders ånd!


Paulus, ved Guds vilje Kristi Jesu apostel, og broderen Timoteus


- til de hellige og troende brødre i Kristus i Kolossæ: Nåde være med eder og fred fra Gud vår Fader!


Vi takker alltid Gud og vår Herre Jesu Kristi Fader når vi beder for eder,


efterat vi har hørt om eders tro på Kristus Jesus og den kjærlighet som I har til alle de hellige,


for det håps skyld som er gjemt for eder i himlene, som I forut har hørt om ved sannhetens ord i evangeliet,


som er kommet til eder, likesom det og er i hele verden og bærer frukt og vokser som hos eder, fra den dag I hørte det og lærte å kjenne Guds nåde i sannhet,


således som I har lært av Epafras, vår elskede medtjener, som er en tro Kristi tjener for eder,


han som også har fortalt oss om eders kjærlighet i Ånden.


Derfor holder vi fra den dag vi hørte det, ikke op med å gjøre bønn for eder og bede at I må fylles med kunnskap om hans vilje i all åndelig visdom og forstand,


at I kan vandre verdig for Herren til velbehag i alt, så I bærer frukt og vokser i all god gjerning ved kunnskapen om Gud,


så I styrkes med all styrke efter hans herlighets kraft til all tålmodighet og langmodighet,


så I med glede takker Faderen, som gjorde oss skikkede til å få del i de helliges arvelodd i lyset,


han som fridde oss ut av mørkets makt og satte oss over i sin elskede Sønns rike,


i hvem vi har forløsningen, syndenes forlatelse.


Og han er et billede av Gud den usynlige, den førstefødte fremfor enhver skapning;


for i ham er alle ting skapt, de i himlene og de på jorden, de synlige og de usynlige, enten det så er troner eller herredømmer eller makter eller myndigheter; alt er det skapt ved ham og til ham,


og han er før alle ting, og alle ting står ved ham.


Og han er hovedet for legemet, som er menigheten, han som er ophavet, den førstefødte av de døde, forat han i alle deler skulde være den ypperste;


for det var Guds vilje at hele hans fylde skulde ta bolig i ham,


og ved ham å forlike alle ting med sig, idet han gjorde fred ved hans korses blod, - ved ham, enten det er de på jorden eller de i himlene.


Også eder, som fordum var fremmede og fiender ved eders sinnelag, i de onde gjerninger,


eder har han nu forlikt i hans jordiske legeme ved døden, for å fremstille eder hellige og ulastelige og ustraffelige for sitt åsyn,


så sant I blir ved i troen, grunnfestet og faste, og ikke lar eder rokke fra det håp evangeliet gir, det som I har hørt, som er blitt forkynt for enhver skapning under himmelen, og som jeg, Paulus, er blitt tjener for.


Nu gleder jeg mig over mine lidelser for eder og utfyller i mitt kjød det som ennu fattes i Kristi trengsler, for hans legeme, som er menigheten,


hvis tjener jeg er blitt efter den Guds husholdning som er mig gitt iblandt eder, det vil si å fullføre Guds ord,


den hemmelighet som har vært skjult fra alle tiders og slekters ophav, men nu er blitt åpenbaret for hans hellige,


for hvem Gud vilde kunngjøre hvor rik på herlighet denne hemmelighet er iblandt hedningene, det er Kristus iblandt eder, håpet om herlighet.


Og ham forkynner vi, idet vi formaner hvert menneske og lærer hvert menneske med all visdom for å fremstille hvert menneske fullkomment i Kristus.


For dette arbeider jeg og, idet jeg strider ved hans kraft, som virker i mig med styrke.


For jeg vil at I skal vite hvor stor strid jeg har for eder og dem i Laodikea og så mange som ikke har sett mitt åsyn i kjødet,


forat deres hjerter må bli trøstet, så de knyttes sammen i kjærlighet og når frem til hele rikdommen av den fullvisse innsikt, til kunnskap om Guds hemmelighet, det er Kristus,


i hvem alle visdommens og kunnskapens skatter er skjult til stede.


Dette sier jeg forat ingen skal dåre eder ved lokkende tale.


For om jeg enn er fraværende i kjødet, så er jeg dog hos eder i ånden, idet jeg med glede ser eders gode orden og den faste grunn i eders tro på Kristus.


Likesom I altså mottok Kristus Jesus som Herre, så vandre i ham,


så I er rotfestet og blir opbygget i ham og faste i troen, således som I har lært, rike på den med takksigelse.


Se til at det ikke må være nogen som gjør eder til sitt rov ved verdslig visdom og tomt bedrag, efter menneskenes lære, efter verdens barnelærdom og ikke efter Kristus.


For i ham bor hele guddommens fylde legemlig,


Og I er fylt i ham, som er hovedet for all makt og myndighet,


han i hvem I og blev omskåret med en omskjærelse som ikke er gjort med hender, ved avklædningen av kjødets legeme, ved Kristi omskjærelse,


idet I blev begravet med ham i dåpen, og i den blev I og opreist med ham ved troen på Guds kraft, han som opreiste ham fra de døde.


Også eder, som var døde ved eders overtredelser og eders kjøds forhud, eder gjorde han levende med ham, idet han tilgav oss alle våre overtredelser


og utslettet skyldbrevet mot oss, som var skrevet med bud, det som gikk oss imot, og det tok han bort idet han naglet det til korset.


Han avvæbnet maktene og myndighetene og stilte dem åpenlyst til skue, idet han viste sig som seierherre over dem på korset.


La derfor ingen dømme eder for mat eller drikke, eller i spørsmål om høitid eller nymåne eller sabbat;


disse ting er en skygge av det som skulde komme, men legemet hører Kristus til.


La ingen frarøve eder kamp-prisen, om nogen prøver på det ved ydmykhet og engle-dyrkelse, idet han gir sig av med syner, blir opblåst uten grunn av sitt kjødelige sinn


og ikke holder fast ved hovedet, hvorfra hele legemet, hjulpet og sammenføiet ved sine ledemot og bånd, vokser Guds vekst.


Er I avdød med Kristus fra verdens barnelærdom, hvorfor gir de eder da, som om I levde i verden, slike bud:


Ta ikke! smak ikke! rør ikke!


- ting som dog alle sammen er bestemt til å fortæres ved bruken - efter menneskenes bud og lærdommer,


som vel har ord for visdom ved selvvalgt dyrkelse og ydmykhet og mishandling av legemet, ikke ved noget som er ære verdt, bare til mettelse for kjødet?


Er I da opreist med Kristus, da søk det som er der oppe, der Kristus sitter ved Guds høire hånd!


La eders hu stå til det som er der oppe, ikke til det som er på jorden!


I er jo død, og eders liv er skjult med Kristus i Gud;


når Kristus, vårt liv, åpenbares, da skal og I åpenbares med ham i herlighet.


Så død da eders jordiske lemmer: utukt, urenhet, brynde, ond lyst og havesyke, som jo er avgudsdyrkelse;


for disse ting kommer Guds vrede over vantroens barn;


iblandt dem vandret også I fordum, da I levde i disse ting;


men nu skal også I avlegge dem alle: vrede, hissighet, ondskap, spott, skammelig snakk av eders munn;


lyv ikke mot hverandre, I som har avklædd eder det gamle menneske med dets gjerninger


og iklædd eder det nye, som fornyes til kunnskap efter sin skapers billede;


her er ikke greker og jøde, omskjærelse og forhud, barbar, skyter, træl, fri, men Kristus er alt og i alle.


Iklæ eder da, som Guds utvalgte, hellige og elskede, inderlig barmhjertighet, godhet, ydmykhet, saktmodighet, langmodighet,


så I tåler hverandre og tilgir hverandre om nogen har klagemål imot nogen; som Kristus har tilgitt eder, således og I!


Men over alt dette iklæ eder kjærligheten, som er fullkommenhetens sambånd.


Og Kristi fred råde i eders hjerter, den som I og blev kalt til i ett legeme, og vær takknemlige!


La Kristi ord bo rikelig hos eder, så I lærer og formaner hverandre i all visdom med salmer og lovsanger og åndelige viser og synger yndig i eders hjerter for Gud,


og alt som I gjør i ord eller i gjerning, gjør det alt i den Herre Jesu navn, idet I takker Gud Fader ved ham!


I hustruer! underordne eder under eders menn, som det sømmer sig i Herren!


I menn! elsk eders hustruer og vær ikke bitre mot dem!


I barn! vær lydige mot eders foreldre i alle ting! for dette er velbehagelig i Herren.


I fedre! opegg ikke eders barn, forat de ikke skal tape motet!


I tjenere! vær lydige i alle ting imot eders herrer efter kjødet, ikke med øientjeneste, som de som vil tekkes mennesker, men i hjertets enfold, idet I frykter Herren!


Det I gjør, gjør det av hjertet, som for Herren og ikke for mennesker,


for I vet at I skal få arven til lønn av Herren. Tjen den Herre Kristus!


for den som gjør urett, skal få igjen den urett han gjorde, og det blir ikke gjort forskjell på folk.


I herrer! gjør imot eders tjenere det som rett og rimelig er, for I vet at også I har en herre i himlene!


Vær vedholdende i bønnen, så I våker i den med takksigelse,


og bed også for oss at Gud må oplate oss en dør for ordet så vi kan forkynne Kristi hemmelighet, den for hvis skyld jeg og er i lenker,


forat jeg kan åpenbare den således som jeg bør tale.


Omgåes i visdom med dem som er utenfor, så I kjøper den beleilige tid.


Eders tale være alltid tekkelig, krydret med salt, så I vet hvorledes I bør svare enhver.


Hvorledes det går mig, det skal Tykikus fortelle eder alt sammen, han min elskede bror og trofaste hjelper og medtjener i Herren,


som jeg just derfor sender til eder, forat I skal få vite hvorledes det er med oss, og forat han skal trøste eders hjerter,


tillikemed Onesimus, den trofaste og elskede bror, som er fra eders by; de skal fortelle eder alt herfra.


Aristarkus, min medfange, hilser eder, og Markus, Barnabas' søskenbarn, som I fikk pålegg om - når han kommer til eder, da ta imot ham -


og Jesus med tilnavnet Justus; iblandt de omskårne er disse de eneste medarbeidere for Guds rike som er blitt mig en trøst.


Epafras hilser eder, han som er fra eders by, en Kristi Jesu tjener som alltid strider for eder i sine bønner, at I må stå fullkomne og fullvisse i all Guds vilje;


for jeg gir ham det vidnesbyrd at han har meget strev for eder og dem i Laodikea og dem i Hierapolis.


Lægen Lukas, den elskede, hilser eder, og Demas.


Hils brødrene i Laodikea, og Nymfas og menigheten i hans hus.


Og når dette brev er lest hos eder, da sørg for at det også blir lest i laodikeernes menighet, og at I får lese brevet fra Laodikea!


Og si til Arkippus: Gi akt på den tjeneste som du har mottatt i Herren, at du fullbyrder den!


Hilsen med min, Paulus' hånd: Kom mine lenker i hu! Nåden være med eder!


Paulus og Silvanus og Timoteus - til tessalonikernes menighet i Gud Fader og den Herre Jesus Kristus: Nåde være med eder og fred!


Vi takker alltid Gud for eder alle når vi kommer eder i hu i våre bønner,


idet vi uavlatelig minnes eders virksomhet i troen og arbeid i kjærligheten og tålmod i håpet på vår Herre Jesus Kristus for vår Guds og Faders åsyn,


da vi er visse på at I er utvalgt, brødre, I som er elsket av Gud.


For vårt evangelium kom ikke til eder bare i ord, men og i kraft og i den Hellige Ånd og i stor fullvisshet, likesom I jo vet hvorledes vi var iblandt eder for eders skyld,


og I blev efterfølgere av oss og av Herren, idet I tok imot ordet under megen trengsel med glede i den Hellige Ånd,


så I er blitt et forbillede for alle de troende i Makedonia og Akaia.


For fra eder har Herrens ord lydt ut; ikke bare i Makedonia og Akaia, men allesteds er eders tro på Gud kommet ut, så vi ikke trenger til å tale noget om det;


for selv forteller de om oss hvad inngang vi fikk hos eder, og hvorledes I vendte eder til Gud fra avgudene, for å tjene den levende og sanne Gud


og vente på hans Sønn fra himlene som han opvakte fra de døde, Jesus, han som frir oss fra den kommende vrede.


For selv vet I, brødre, om den inngang vi fikk hos eder, at den ikke er blitt uten frukt;


men enda vi forut hadde lidt og var blitt mishandlet i Filippi, som I vet, fikk vi dog frimodighet i vår Gud til å tale Guds evangelium til eder under megen strid.


For vår forkynnelse kommer ikke av villfarelse eller av urenhet eller med svik;


men likesom vi av Gud er aktet verdige til at evangeliet blev oss betrodd, således taler vi, ikke som de som vil tekkes mennesker, men Gud, som prøver våre hjerter.


For hverken kom vi nogensinne med smigrende ord, som I vet, eller med skalkeskjul for havesyke, Gud er vårt vidne,


heller ikke søkte vi ære av mennesker, hverken av eder eller av andre, enda vi hadde kunnet kreve ære som Kristi apostler;


men vi var milde iblandt eder: likesom en mor varmer sine barn ved sitt bryst,


således vilde vi gjerne i inderlig kjærlighet til eder gi eder ikke bare Guds evangelium, men og vårt eget liv, fordi I var blitt oss kjære.


I minnes jo, brødre, vårt strev og vår møie: under arbeid natt og dag, for ikke å falle nogen av eder til byrde, forkynte vi Guds evangelium for eder.


I er vidner, og Gud med, hvor hellig og rettferdig og ulastelig vi ferdedes iblandt eder, I troende,


likesom I vet hvorledes vi formante hver og en av eder, som en far sine barn, og la eder på hjerte


og bad eder inderlig å vandre verdig for Gud, som har kalt eder til sitt rike og sin herlighet.


Og derfor takker også vi Gud uavlatelig for at da I fikk det Guds ord vi forkynte, tok I imot det, ikke som et menneske-ord, men, som det i sannhet er, som et Guds ord, som og viser sig virksomt i eder som tror.


For I, brødre, er blitt efterfølgere av de Guds menigheter som er i Kristus Jesus i Judea, idet og I har lidt det samme av eders egne landsmenn som de har lidt av jødene,


som og slo den Herre Jesus og profetene ihjel og forfulgte oss og ikke tekkes Gud og står alle mennesker imot,


idet de hindrer oss fra å tale til hedningene, så de kan bli frelst, forat de alltid må fylle sine synders mål. Dog, vreden har endelig nådd dem!


Men da vi, brødre, hadde vært skilt fra eder en kort stund, med vårt åsyn, ikke med hjertet, gjorde vi oss i vår store lengsel så meget mere umak for å få se eders åsyn,


fordi vi gjerne vilde komme til eder - jeg, Paulus, både én gang og to ganger - men Satan hindret oss.


For hvem er vel vårt håp eller vår glede eller vår hederskrans? er ikke også I det for vår Herre Jesu åsyn ved hans komme?


I er jo vår ære og vår glede.


Derfor, da vi ikke lenger kunde holde det ut, fant vi det best å bli alene tilbake i Aten,


og vi sendte Timoteus, vår bror og Guds tjener i Kristi evangelium, for å styrke eder og formane eder om eders tro,


at ikke nogen måtte bli vaklende i disse trengsler. I vet jo selv at vi er satt til det;


for da vi var hos eder, sa vi eder også forut at vi vilde komme til å lide trengsel, som det også gikk, og som I vet.


Derfor sendte jeg da også bud, da jeg ikke lenger kunde holde det ut, for å få vite om eders tro, om fristeren skulde ha fristet eder og vårt arbeide skulde bli forgjeves


Men nu, da Timoteus er kommet til oss fra eder og har båret oss godt budskap om eders tro og kjærlighet, og om at I alltid har oss i vennlig minne og lenges efter å se oss, likesom vi lenges efter eder,


så blev vi da, brødre, trøstet over eder i all vår nød og trengsel, ved eders tro.


For nu lever vi, såfremt I står fast i Herren.


For hvad takk kan vi gi Gud til vederlag for eder, for all den glede som vi har over eder for vår Guds åsyn,


idet vi natt og dag inderlig beder om å få se eders åsyn og bøte på det som ennu fattes i eders tro?


Men han, vår Gud og Fader, og vår Herre Jesus styre vår vei til eder!


Og eder gi Herren rikdom og overflod av kjærlighet til hverandre og til alle, likesom vi har den til eder,


forat han kan styrke eders hjerter, så de blir ulastelige i hellighet for vår Guds og Faders åsyn, når vår Herre Jesus kommer med alle sine hellige!


For øvrig altså, brødre, ber og formaner vi eder i den Herre Jesus at likesom I har lært av oss hvorledes I bør vandre og tekkes Gud, således som I også gjør, så må I enn mere gjøre fremgang deri.


I vet jo hvilke bud vi gav eder ved den Herre Jesus.


For dette er Guds vilje, eders helliggjørelse: at I avholder eder fra hor;


at hver av eder vet å vinne sig sin egen make, i helligelse og ære,


ikke i lystens brynde, som hedningene, som ikke kjenner Gud;


at ingen skal gjøre sin bror urett og uskjell i det han har å gjøre med ham; for Herren er hevner over alt dette, således som vi også forut har sagt og vidnet for eder.


For Gud kalte oss ikke til urenhet, men til helliggjørelse.


Den altså som ringeakter dette, han ringeakter ikke et menneske, men Gud, som også gir sin Hellige Ånd i eder.


Men om broderkjærligheten trenger I ikke til at nogen skriver til eder; for I er selv lært av Gud til å elske hverandre;


I gjør det jo også mot alle brødrene i hele Makedonia. Dog formaner vi eder, brødre, at I enn mere gjør fremgang deri,


og at I setter eders ære i å leve stille og ta vare på eders egne ting og arbeide med eders hender, så som vi bød eder,


forat I kan omgåes sømmelig med dem som er utenfor, og ikke trenge til nogen.


Men vi vil ikke, brødre, at I skal være uvitende om de hensovede, forat I ikke skal sørge således som de andre, som ikke har håp.


For så sant Vi tror at Jesus døde og stod op, så skal og Gud ved Jesus føre de hensovede sammen med ham.


For dette sier vi eder med et ord av Herren at vi som lever, som blir tilbake inntil Herren kommer, skal ingenlunde komme i forveien for de hensovede;


for Herren selv skal komme ned fra himmelen med et bydende rop, med overengels røst og med Guds basun, og de døde i Kristus skal først opstå;


derefter skal vi som lever, som blir tilbake, sammen med dem rykkes i skyer op i luften for å møte Herren, og så skal vi alltid være med Herren.


Trøst da hverandre med disse ord!


Men om tidene og stundene, brødre, trenger I ikke til at nogen skriver til eder;


I vet jo selv grant at Herrens dag kommer som en tyv om natten.


Når de sier: Fred og ingen fare! da kommer en brå undergang over dem, likesom veer over den fruktsommelige, og de skal ingenlunde undfly.


Men I, brødre, er ikke i mørket, så dagen skulde komme over eder som en tyv;


for I er alle lysets barn og dagens barn; vi hører ikke natten eller mørket til.


La oss derfor ikke sove, som de andre, men la oss våke og være edrue!


De som sover, sover jo om natten, og de som drikker sig drukne, er drukne om natten;


men vi som hører dagen til, la oss være edrue, iklædd troens og kjærlighetens brynje og med håpet om frelse som hjelm;


for Gud bestemte oss ikke til vrede, men til å vinne frelse ved vår Herre Jesus Kristus,


han som døde for oss, forat vi, enten vi våker eller sover, skal leve sammen med ham.


Forman derfor hverandre, og opbygg den ene den andre, som I og gjør!


Men vi ber eder, brødre, at I skjønner på dem som arbeider iblandt eder og er eders forstandere i Herren og formaner eder,


og at I holder dem overmåte høit i kjærlighet for deres gjernings skyld. Hold fred med hverandre!


Og vi formaner eder, brødre, påminn de uskikkelige, trøst de mismodige, hjelp de skrøpelige, vær langmodige mot alle!


Se til at ingen gjengjelder nogen ondt med ondt, men legg alltid vinn på det som godt er, mot hverandre og mot alle


Vær alltid glade,


bed uavlatelig,


takk for alt! for dette er Guds vilje i Kristus Jesus til eder.


Utslukk ikke Ånden,


ringeakt ikke profetisk tale;


men prøv alt, hold fast på det gode,


avhold eder fra allslags ondt!


Men han selv, fredens Gud, hellige eder helt igjennem, og gid eders ånd og sjel og legeme må bevares fullkomne, ulastelige ved vår Herre Jesu Kristi komme!


Han er trofast som har kalt eder; han skal og gjøre det.


Brødre, bed for oss!


Hils alle brødrene med et hellig kyss!


Jeg besverger eder ved Herren at I lar brevet bli lest for alle brødrene.


Vår Herre Jesu Kristi nåde være med eder!


Paulus og Silvanus og Timoteus - til tessalonikernes menighet i Gud vår Fader og den Herre Jesus Kristus:


Vi er skyldige til å takke Gud alltid for eder, brødre, som tilbørlig er, fordi eders tro vokser rikelig, og kjærligheten til hverandre tar til hos hver og en iblandt eder alle,


så vi selv roser oss av eder i Guds menigheter for eders tålmodighet og tro under alle eders forfølgelser og de trengsler som I holder ut


- et varsel om Guds rettferdige dom - forat I skal finnes verdige til Guds rike, det som I og lider for,


så sant det er rettferdig for Gud å gi dem som trenger eder, trengsel til vederlag,


men eder som trenges, ro sammen med oss, når vår Herre Jesus åpenbares fra himmelen med sin makts engler,


med luende ild, når han tar hevn over dem som ikke kjenner Gud, og over dem som ikke er lydige mot vår Herre Jesu evangelium,


de som skal lide straff, en evig fortapelse bort fra Herrens åsyn og fra hans makts herlighet,


når han kommer på hin dag for å vise sig herlig i sine hellige og underfull i alle de troende - for trodd blev vårt vidnesbyrd til eder.


Derfor beder vi og alltid for eder at vår Gud må akte eder verdige for sitt kall og mektig fylle eder med all lyst til det gode og virksomhet i troen,


forat vår Herre Jesu navn må bli herliggjort i eder, og I i ham, efter vår Guds og den Herre Jesu Kristi nåde.


Vi ber eder, brødre, vedkommende vår Herre Jesu Kristi komme og vår samling med ham,


at I ikke så snart må la eder drive fra vett og sans eller la eder skremme, hverken ved nogen ånd eller ved nogen tale eller ved noget brev, likesom det skulde være fra oss, som om Herrens dag stod for døren.


La ingen dåre eder på nogen måte! for først må frafallet komme, og syndens menneske åpenbares, fortapelsens sønn,


han som står imot og ophøier sig over alt som kalles gud eller helligdom, så han setter sig i Guds tempel og gir sig selv ut for å være Gud.


Minnes I ikke at jeg sa eder dette da jeg ennu var hos eder?


Og nu vet I hvad som holder igjen? så han først skal åpenbares i sin tid.


For lovløshetens hemmelighet er alt virksom, bare at den som nu holder igjen, ryddes av veien;


og da skal den lovløse åpenbares, han som den Herre Jesus skal fortære med sin munns ånde og gjøre til intet ved åpenbarelsen av sitt komme.


Og hans komme skjer, efter Satans kraftige virksomhet, med all løgnens makt og tegn og under,


og med all urettferdighetens forførelse for dem som går fortapt fordi de ikke tok imot kjærlighet til sannheten, så de kunde bli frelst.


Og derfor sender Gud dem kraftig villfarelse, så de tror løgnen,


forat alle de skal bli dømt som ikke har trodd sannheten, men hatt velbehag i urettferdigheten.


Men vi er skyldige til å takke Gud alltid for eder, brødre, I som er elsket av Herren, fordi Gud fra først av tok eder ut til frelse ved helliggjørelse av Ånden og tro på sannheten,


som han kalte eder til ved vårt evangelium forat I skal vinne vår Herre Jesu Kristi herlighet.


Derfor, brødre, stå støtt og hold fast ved de lærdommer som I har lært enten ved vår tale eller ved brev fra oss!


Og han, vår Herre Jesus Kristus, og Gud vår Fader, som elsket oss og gav oss en evig trøst og et godt håp i nåde,


han trøste eders hjerter og styrke eder i all god gjerning og tale!


For øvrig, brødre, bed for oss at Herrens ord må ha fremgang og bli forherliget likesom hos eder,


og at vi må bli fridd fra de vrange og onde mennesker; for troen er ikke alles sak.


Men Herren er trofast; han skal styrke eder og bevare eder fra det onde.


Vi har den tillit til eder i Herren at I både gjør og herefter vil gjøre det vi byder eder.


Og Herren styre eders hjerter til å elske Gud og til å vente på Kristus med tålmodighet!


Men vi byder eder, brødre, i vår Herre Jesu Kristi navn at I skal dra eder tilbake fra enhver bror som vandrer utilbørlig og ikke efter den lærdom som de fikk av oss.


I vet jo selv hvorledes I bør efterfølge oss; for vi levde ikke utilbørlig iblandt eder,


heller ikke åt vi brød hos nogen for intet, men med strev og møie arbeidet vi natt og dag, forat vi ikke skulde være nogen av eder til byrde;


ikke fordi vi ikke har rett til det, men for å gi eder et forbillede i oss, forat I skulde efterfølge oss;


for da vi var hos eder, bød vi eder jo og dette at hvis nogen ikke vil arbeide, skal han heller ikke ete.


For vi hører at nogen iblandt eder vandrer utilbørlig og ikke arbeider, men gir sig av med ting som ikke kommer dem ved.


Men sådanne byder og formaner vi i den Herre Jesus Kristus at de skal arbeide i stillhet og ete sitt eget brød.


Men I, brødre, bli ikke trette av å gjøre det som rett er!


Men dersom nogen ikke lyder vårt ord her i brevet, da merk eder ham; ha ingen omgang med ham, forat han må gå i sig selv,


og hold ham ikke for en fiende, men forman ham som en bror!


Og han, fredens Herre, gi eder fred alltid, i alle måter! Herren være med eder alle!


Hilsen med min, Paulus' hånd; dette er et merke i hvert brev; således skriver jeg:


Vår Herre Jesu Kristi nåde være med eder alle!


Paulus, Kristi Jesu apostel efter befaling av Gud, vår frelser, og Kristus Jesus, vårt håp


- til Timoteus, min ekte sønn i troen: Nåde, miskunn, fred fra Gud Fader og Kristus Jesus, vår Herre!


Som jeg bad dig da jeg drog til Makedonia, å bli i Efesus, forat du skulde byde visse folk ikke å fare med fremmed lære


og ikke å gi sig av med eventyr og endeløse ættetavler, som mere fører til stridigheter enn til å tjene som Guds husholdere i troen - så ber jeg dig også nu.


Men budets endemål er kjærlighet av et rent hjerte og en god samvittighet og en uskrømtet tro.


Fra dette har nogen faret vill og vendt sig bort til tomt snakk,


idet de vil være lovlærere, enda de hverken skjønner det som de sier, eller de ting som de så selvsikkert taler om.


Men vi vet at loven er god dersom nogen bruker den på lovlig vis,


så han vet dette at loven ikke er satt for en rettferdig, men for lovløse og selvrådige, for ugudelige og syndere, for vanhellige og urene, fadermordere og modermordere, manndrapere,


horkarler, syndere mot naturen, menneskerøvere, løgnere, menedere, og alt annet som er imot den sunde lære,


efter evangeliet om den salige Guds herlighet, det som er mig betrodd.


Jeg takker ham som gjorde mig sterk, Kristus Jesus, vår Herre, at han aktet mig tro, idet han satte mig til tjenesten,


mig som før var en spotter og forfølger og voldsmann; men jeg fikk miskunn, fordi jeg gjorde det uvitende i vantro,


og vår Herres nåde blev overvettes stor med tro og kjærlighet i Kristus Jesus.


Det er et troverdig ord og fullt verd å motta at Kristus Jesus kom til verden for å frelse syndere, og blandt dem er jeg den største;


men derfor fikk jeg miskunn, forat Jesus Kristus på mig først kunde vise hele sin langmodighet, til et forbillede for dem som skulde tro på ham til et evig liv.


Men den evige konge, den uforgjengelige, usynlige, eneste Gud, være ære og pris i all evighet! Amen.


Dette bud overgir jeg dig, min sønn Timoteus, efter de tidligere profetiske ord om dig, forat du ved dem skal stride den gode strid,


idet du har tro og en god samvittighet; den har somme kastet fra sig og lidt skibbrudd på sin tro;


blandt disse er Hymeneus og Aleksander, som jeg har overgitt til Satan, forat de skal tuktes til å la være å spotte.


Jeg formaner altså fremfor alle ting at det gjøres bønner, påkallelser, forbønner, takksigelser for alle mennesker,


for konger og alle dem som er i høi verdighet, forat vi kan leve et rolig og stille liv i all gudsfrykt og sømmelighet.


For dette er godt og tekkelig for Gud, vår frelser,


han som vil at alle mennesker skal bli frelst og komme til sannhets erkjennelse.


For det er én Gud og én mellemmann imellem Gud og mennesker, mennesket Kristus Jesus,


han som gav sig selv til en løsepenge for alle, et vidnesbyrd i sin tid,


og for dette blev jeg satt til forkynner og apostel - jeg sier sannhet, jeg lyver ikke - en lærer for hedningene i tro og sannhet.


Jeg vil altså at mennene på hvert sted skal bede så at de opløfter hellige hender, uten vrede og trette;


likeså og at kvinnene skal pryde sig med sømmelig klædning, i tukt og ære, ikke med fletninger og gull eller perler eller kostelig klædebon,


men som det sømmer sig for kvinner som bekjenner sig til gudsfrykt, med gode gjerninger.


En kvinne skal la sig lære i stillhet, med all lydighet;


men jeg tillater ikke en kvinne å være lærer eller å være mannens herre, hun skal være i stillhet.


For Adam blev skapt først, derefter Eva,


og Adam blev ikke dåret, men kvinnen blev dåret og falt i overtredelse;


men hun skal bli frelst gjennem sin barnefødsel, såfremt de blir i tro og kjærlighet og helliggjørelse med tuktighet.


Det er et troverdig ord: Om nogen attrår et tilsyns-embede, da har han lyst til en god gjerning.


Derfor skal en tilsynsmann være ulastelig, én kvinnes mann, edruelig, sindig, verdig, gjestfri, duelig til å lære andre,


ikke drikkfeldig, ikke voldsom, men saktmodig, ikke stridslysten, ikke pengekjær,


en som styrer sitt eget hus vel og har lydige barn med all sømmelighet


- men hvis nogen ikke vet å styre sitt eget hus, hvorledes kan han da ha omsorg for Guds menighet? -


ikke en nyomvendt, forat han ikke skal bli opblåst og falle i djevelens dom.


Men han skal og ha godt vidnesbyrd av dem som er utenfor, forat han ikke skal bli hånet og falle i djevelens snare.


Likeså skal menighets-tjenerne være verdige, ikke tvetungede, ikke tilbøielige til megen vin, ikke lystne efter ussel vinning,


sådanne som har troens hemmelighet i en ren samvittighet.


Også disse skal først prøves; derefter skal de tjene i menigheten, om de er ulastelige.


Likeså skal kvinnene være verdige, ikke baktalende, edruelige, tro i alle ting.


Menighets-tjenerne skal være hver én kvinnes mann og styre vel sine barn og sine egne hus.


For de som har vært gode menighets-tjenere, vinner sig et godt stade og megen frimodighet i troen på Kristus Jesus.


Dette skriver jeg til dig skjønt jeg håper snart å komme til dig,


men om jeg venter med å komme, at du da kan vite hvorledes en bør ferdes i Guds hus, som er den levende Guds menighet, sannhetens støtte og grunnvoll.


Og som enhver må bekjenne, stor er den gudsfryktens hemmelighet: Han som blev åpenbaret i kjød, rettferdiggjort i ånd, sett av engler, forkynt iblandt folkeslag, trodd i verden, optatt i herlighet.


Men Ånden sier med tydelige ord at i de kommende tider skal nogen falle fra troen, idet de holder sig til forførende ånder og djevlers lærdommer


ved hykleri av falske lærere, som er brennemerket i sin egen samvittighet,


som forbyder å gifte sig og byder å avholde sig fra mat, den Gud har skapt til å nytes med takk av dem som tror og har lært sannheten å kjenne.


For all Guds skapning er god, og intet er å forkaste når det mottas med takk;


for det helliges ved Guds ord og bønn.


Når du lærer brødrene dette, da er du en god Kristi Jesu tjener, idet du nærer dig med troens og den gode lærdoms ord som du har fulgt.


Men vis fra dig de vanhellige og kjerringaktige eventyr; øv dig derimot i gudsfrykt!


For den legemlige øvelse er nyttig til lite, men gudsfrykten er nyttig til alt; den har løfte for det liv som nu er, og for det som kommer.


Det er et troverdig ord og fullt verd å motta.


For derfor arbeider vi og lider hån, fordi vi har satt vårt håp til den levende Gud, som er alle menneskers frelser, mest deres som tror.


Dette skal du byde og lære.


La ingen forakte dig for din ungdoms skyld, men vær et forbillede for de troende, i tale, i ferd, i kjærlighet, i tro, i renhet!


Legg vinn på oplesningen av Skriften, på formaningen, på læren, inntil jeg kommer!


Vanskjøtt ikke den nådegave som er i dig, som blev dig gitt ved profetiske ord med håndspåleggelse av de eldste.


Tenk på dette, lev i dette, forat din fremgang kan bli åpenbar for alle!


Gi akt på dig selv og på læren, hold ved med det! for når du det gjør, da skal du frelse både dig selv og dem som hører dig.


Tal ikke hårdt til en gammel mann, men forman ham som en far, unge menn som brødre,


gamle kvinner som mødre, unge som søstre, i all renhet!


Hedre enker som virkelig er enker!


Men har en enke barn eller barnebarn, da skal disse først lære å vise sin gudsfrykt mot sin egen slekt og gi sine foreldre vederlag; for dette er tekkelig i Guds øine.


Men den som virkelig er enke og står alene, hun har satt sitt håp til Gud og blir ved i bønn og påkallelse natt og dag;


men den som lever efter sine lyster, er levende død.


Og dette skal du byde, forat de kan være ulastelige.


Men dersom nogen ikke har omsorg for sine egne, og mest for sine husfolk, han har fornektet troen og er verre enn en vantro.


En enke kan velges dersom hun ikke er yngre enn seksti år, dersom hun har vært én manns hustru,


har vidnesbyrd om gode gjerninger, har opfostret barn, har vært gjestfri, har vasket de helliges føtter, er kommet de nødlidende til hjelp, har lagt vinn på all god gjerning.


Men yngre enker skal du avvise; for når de i kjødelig lyst sviker Kristus, vil de gifte sig,


og dermed har de den dom at de har brutt sin første tro.


Tilmed lærer de og å gå ørkesløse, idet de farer omkring i husene, og ikke alene ørkesløse, men også med sladder og uvedkommende ting, så de taler det som utilbørlig er.


Derfor vil jeg at unge enker skal gifte sig, føde barn, styre sitt hus, ikke gi motstanderen nogen leilighet til baktalelse.


For allerede har somme vendt sig bort efter Satan.


Dersom nogen troende mann eller kvinne har enker, da skal de sørge for dem og ikke la dem falle menigheten til byrde, forat den kan sørge for de virkelige enker.


De eldste som er gode forstandere, skal aktes dobbelt ære verd, mest de som arbeider i tale og lære.


For Skriften sier: Du skal ikke binde munnen på en okse som tresker. Og en arbeider er sin lønn verd.


Ta ikke imot nogen klage mot en eldste uten efter to eller tre vidner.


Dem som synder, skal du refse så alle hører på det, forat også de andre må ha frykt.


Jeg vidner for Gud og Kristus Jesus og de utvalgte engler at du skal ta vare på dette uten fordom, så du ikke gjør noget av tilbøielighet.


Vær ikke snar til å legge hendene på nogen; gjør dig ikke delaktig i fremmede synder; hold dig selv ren!


Drikk ikke lenger bare vann, men nyt litt vin for din mave og dine jevnlige sykdommer.


Nogen menneskers synder er åpenbare og går forut for dem til dom; men hos andre følger de efter.


Likeså er og de gode gjerninger åpenbare, og de som det ikke er således med, kan dog ikke skjules.


Så mange som er træler under åket, skal akte sine herrer all ære verd, forat Guds navn og læren ikke skal bli spottet.


Men de som har troende herrer, skal ikke forakte dem, fordi de er brødre, men så meget heller gjøre sin tjeneste, fordi de som nyter godt av deres velgjerning, er troende og elsket. Dette skal du lære og formane til.


Dersom nogen farer med fremmed lære og ikke holder sig til vår Herre Jesu Kristi sunde ord og den lære som hører til gudsfrykt,


han er opblåst skjønt han intet forstår, men er syk for stridsspørsmål og ordkrig, som volder avind, kiv, spottord, ond mistanke,


stadig krangel iblandt mennesker som er fordervet i sitt sinn og har tapt sannheten, idet de akter gudsfrykten for en vei til vinning.


Ja, gudsfrykt med nøisomhet er en stor vinning;


for vi har ikke hatt noget med oss til verden; det er åpenbart at vi heller ikke kan ta noget med oss derfra;


men når vi har føde og klær, skal vi dermed la oss nøie;


men de som vil bli rike, faller i fristelse og snare og mange dårlige og skadelige lyster, som senker menneskene ned i undergang og fortapelse.


For pengekjærhet er en rot til alt ondt; av lyst dertil har somme faret vill fra troen og har gjennemstunget sig selv med mange piner.


Men du, Guds menneske, fly disse ting, jag efter rettferdighet, gudsfrykt, tro, kjærlighet, tålmodighet, saktmodighet!


Strid troens gode strid, grip det evige liv, som du blev kalt til, du som og har avlagt den gode bekjennelse for mange vidner!


Jeg byder dig for Gud, som gir alle ting liv, og for Kristus Jesus, som vidnet for Pontius Pilatus den gode bekjennelse,


at du skal holde budet rent og ulastelig inntil vår Herre Jesu Kristi åpenbarelse,


som den Salige og alene Mektige skal vise oss i sin tid, han som er kongenes konge og herrenes herre,


han som alene har udødelighet, som bor i et lys som ingen kan komme til, han som intet menneske har sett eller kan se; ham tilhører ære og evig makt. Amen.


Byd dem som er rike i den nuværende verden, at de ikke skal være overmodige eller sette sitt håp til den uvisse rikdom, men til Gud, som gir oss rikelig alle ting å nyte,


at de skal gjøre godt, være rike på gode gjerninger, gavmilde, godgjørende,


så de legger sig op en god grunnvoll for den kommende tid, at de kan gripe det sanne liv.


Timoteus! ta vare på det som er dig overgitt, så du vender dig bort fra det vanhellige tomme snakk og motsigelsene fra den kunnskap som falskelig kalles så,


som nogen bekjenner sig til, så de har faret vill i troen. Nåden være med dig!


Paulus, ved Guds vilje Kristi Jesu apostel til å kunngjøre løftet om livet i Kristus Jesus


- til Timoteus, min elskede sønn: Nåde, miskunn, fred fra Gud Fader og Kristus Jesus, vår Herre!


Jeg takker Gud, som jeg fra mine forfedre av tjener med en ren samvittighet, likesom jeg uavlatelig kommer dig i hu i mine bønner natt og dag,


full av lengsel efter å se dig - idet jeg minnes dine tårer - forat jeg kan bli fylt med glede,


da jeg er blitt minnet om den uskrømtede tro som er i dig, den som først bodde i din mormor Lois og din mor Eunike, og som jeg er viss på også bor i dig.


Derfor minner jeg dig om at du igjen optender den Guds nådegave som er i dig ved min håndspåleggelse.


For Gud gav oss ikke motløshets ånd, men krafts og kjærlighets og sindighets ånd.


Skam dig derfor ikke ved vår Herres vidnesbyrd eller ved mig, hans fange, men lid ondt med mig for evangeliet i Guds kraft,


han som frelste oss og kalte oss med et hellig kall, ikke efter våre gjerninger, men efter sitt eget forsett og den nåde som er oss gitt i Kristus Jesus fra evige tider,


men nu er blitt åpenbaret ved vår frelser Jesu Kristi åpenbarelse, han som tilintetgjorde døden og førte liv og uforgjengelighet frem for lyset ved evangeliet,


og for det er jeg satt til forkynner og apostel og lærer for hedninger.


Derfor lider jeg også dette, men jeg skammer mig ikke ved det; for jeg vet på hvem jeg tror, og jeg er viss på at han er mektig til å ta vare på det som er mig overgitt, inntil hin dag.


Ha til forbillede de sunde ord som du har hørt av mig, i tro og kjærlighet i Kristus Jesus;


ta vare på den fagre skatt som er dig overgitt, ved den Hellige Ånd, som bor i oss!


Du vet dette at alle de i Asia vendte sig fra mig; blandt disse er Fygelus og Hermogenes.


Herren vise miskunn mot Onesiforus' hus! for han har ofte vederkveget mig og ikke skammet sig ved mine lenker;


men da han var kommet til Rom, søkte han med stor iver efter mig og fant mig.


Herren gi han må finne miskunn hos Herren på hin dag! Og til hvor stor tjeneste han var i Efesus, det vet du selv best.


Så bli da du, min sønn, sterk ved nåden i Kristus Jesus,


og det som du har hørt av mig i mange vidners nærvær, overgi det til trofaste mennesker som er duelige til også å lære andre!


Lid ondt med mig som en god Kristi Jesu stridsmann!


Ingen som gjør krigstjeneste, blander sig inn i livets sysler, forat han kan tekkes sin hærfører.


Men om nogen også strider i veddekamp, får han dog ikke kransen hvis han ikke strider på den rette måte.


Den bonde som arbeider, bør først nyte fruktene.


Forstå det jeg sier! for Herren skal gi dig forstand på alt.


Kom Jesus Kristus i hu, som er opstanden fra de døde, av Davids ætt, efter mitt evangelium,


for hvis skyld jeg lider ondt like til dette å være bundet som en ugjerningsmann; men Guds ord er ikke bundet.


Derfor tåler jeg alt for de utvalgtes skyld, forat også de skal vinne frelsen i Kristus Jesus med evig herlighet.


Det er et troverdig ord; for er vi død med ham, skal vi og leve med ham;


holder vi ut, skal vi og herske med ham; fornekter vi, skal han og fornekte oss;


er vi troløse, så er han trofast; for han kan ikke fornekte sig selv.


Minn om dette, idet du vidner for Herrens åsyn at de ikke skal ligge i ordkrig, til ingen nytte, men til undergang for dem som hører på.


Legg vinn på å fremstille dig for Gud som en som holder prøve, som en arbeider som ikke har noget å skamme sig over, idet du rettelig lærer sannhetens ord.


Men hold dig fra det vanhellige tomme snakk! for de går alltid videre i ugudelighet,


og deres ord vil ete om sig som dødt kjøtt. Blandt disse er Hymeneus og Filetus,


som har faret vill fra sannheten, idet de sier at opstandelsen allerede har vært, og de nedbryter troen hos somme.


Men Guds faste grunnvoll står og har dette segl: Herren kjenner sine, og: Hver den som nevner Herrens navn, skal avstå fra urettferdighet!


Men i et stort hus er det ikke bare kar av gull og sølv, men også kar av tre og ler, og nogen til ære, andre til vanære.


Holder da nogen sig ren fra disse, da vil han være et kar til ære, helliget, nyttig for husbonden, rede til all god gjerning.


Men fly ungdommens lyster, og jag efter rettferdighet, tro, kjærlighet, fred med dem som påkaller Herren av et rent hjerte!


Og vis fra dig de dårlige og uforstandige stridsspørsmål, for du vet at de føder strid!


Men en Herrens tjener må ikke stride, han må være mild imot alle, duelig til å lære andre, i stand til å tåle ondt,


så han med saktmodighet viser dem til rette som sier imot, om Gud dog engang vilde gi dem omvendelse, så de kunde kjenne sannheten


og våkne igjen av sitt rus i djevelens snare, han som de er fanget av, så de må gjøre hans vilje.


Men dette skal du vite at i de siste dager skal det komme vanskelige tider.


For menneskene skal da være egenkjærlige, pengekjære, stortalende, overmodige, spottende, ulydige mot foreldre, utakknemlige, vanhellige,


ukjærlige, upålitelige, baktalende, umåtelige, umilde, uten kjærlighet til det gode,


svikefulle, fremfusende, opblåste, slike som elsker sine lyster høiere enn Gud,


som har gudfryktighets skinn, men fornekter dens kraft - og disse skal du vende dig fra.


For til dem hører de som lurer sig inn i husene og fanger kvinnfolk som er tynget av synder og drives av mangehånde lyster


og alltid lærer og aldri kan komme til sannhets erkjennelse.


Som Jannes og Jambres stod Moses imot, således står også disse sannheten imot, mennesker som er fordervet i sitt sinn og uduelige I troen.


Dog, de skal ikke få mere fremgang; for deres uforstand skal bli åpenbar for alle, likesom og hines blev.


Men du har efterfulgt min lære, min ferd, mitt forsett, min tro, min langmodighet, min kjærlighet, min tålmodighet,


mine forfølgelser, mine lidelser, sådanne som møtte mig i Antiokia, i Ikonium, i Lystra, sådanne forfølgelser som jeg har utholdt, og Herren har fridd mig ut av dem alle sammen.


Og alle som vil leve gudfryktig i Kristus Jesus, skal bli forfulgt.


Men onde mennesker og slike som kverver synet på folk, går frem til det verre; de fører vill og farer vill.


Men bli du i det som du har lært, og som du er blitt overbevist om, da du vet hvem du har lært det av,


og da du fra barndommen av kjenner de hellige skrifter, som kan gjøre dig vis til frelse ved troen på Kristus Jesus.


Den hele Skrift er innblest av Gud av Gud og nyttig til lærdom, til overbevisning, til rettledning, til optuktelse i rettferdighet,


forat det Guds menneske kan være fullkommen, duelig til all god gjerning.


Jeg vidner for Gud og Kristus Jesus, som skal dømme levende og døde, og ved hans åpenbarelse og hans rike;


Forkynn ordet, vær rede i tide og utide, overbevis, irettesett, forman med all langmodighet og lære!


For det skal komme en tid da de ikke skal tåle den sunde lære, men efter sine egne lyster ta sig selv lærere i hopetall, fordi det klør dem i øret,


og de skal vende øret bort fra sannheten og vende sig til eventyr.


Men vær du edru i alle ting, lid ondt, gjør en evangelists gjerning, fullfør din tjeneste!


For jeg ofres allerede, og tiden for min bortgang er forhånden.


Jeg har stridt den gode strid, fullendt løpet, bevart troen.


Så ligger da rettferdighetens krans rede for mig, den som Herren, den rettferdige dommer, skal gi mig på hin dag, dog ikke mig alene, men alle som har elsket hans åpenbarelse.


Gjør dig umak for å komme snart til mig!


For Demas forlot mig, fordi han fikk kjærlighet til den nuværende verden, og drog til Tessalonika, Kreskens til Galatia, Titus til Dalmatia;


Lukas er alene hos mig. Ta Markus og ha ham med dig! for han er mig nyttig til tjeneste.


Tykikus har jeg sendt til Efesus.


Når du kommer, da ha med dig den kappe som jeg lot bli i Troas hos Karpus, og bøkene, især skinnbøkene!


Kobbersmeden Aleksander gjorde mig meget ondt; Herren vil lønne ham efter hans gjerninger.


Vokt dig for ham du også! for han stod hårdt imot våre ord.


Ved mitt første forsvar møtte ingen med mig, men alle forlot mig; gid det ikke må bli dem tilregnet!


Men Herren stod hos mig og styrket mig, forat forkynnelsen skulde fullbyrdes ved mig og alle folk få høre den, og jeg blev fridd ut av løvens gap.


Herren skal fri mig fra all ond gjerning og frelse mig inn i sitt himmelske rike; ham være æren i all evighet! Amen.


Hils Priska og Akvilas og Onesiforus' hus!


Erastus blev i Korint; Trofimus lot jeg syk efter mig i Milet.


Gjør dig umak for å komme før vinteren! Eubulus og Pudens og Linus og Klaudia og alle brødrene hilser dig.


Den Herre Jesus være med din ånd! Nåden være med eder!


Paulus, Guds tjener og Jesu Kristi apostel til å føre Guds utvalgte til tro og til å kjenne den sannhet som hører til gudsfrykt,


i håp om evig liv, som Gud, han som ikke lyver, har lovt fra evige tider,


men nu i sin tid har han åpenbaret sitt ord i den forkynnelse som blev mig betrodd efter Guds, vår frelsers befaling


- til Titus, min ekte sønn i den felles tro; Nåde og fred fra Gud Fader og Kristus Jesus, vår frelser!


Derfor lot jeg dig bli efter på Kreta at du skulde sette det i rette skikk som ennu stod tilbake, og innsette eldste i hver by, således som jeg foreskrev dig,


om nogen er ulastelig, én kvinnes mann, og har troende barn som ikke har ondt ord på sig for ryggesløshet eller er gjenstridige.


For en tilsynsmann skal være ulastelig som en Guds husholder, ikke selvgod, ikke vredladen, ikke drikkfeldig, ikke voldsom, ikke lysten efter ussel vinning,


men gjestfri, glad i det gode, sindig, rettferdig, hellig, avholdende,


en som holder fast ved det troverdige ord efter læren, forat han kan være i stand til både å formane ved den sunde lære og å tale til rette dem som sier imot.


For der er mange gjenstridige, som farer med tomt snakk og dårer folks hu, helst de av omskjærelsen.


Disse skal en målbinde; for de nedriver hele hus ved å føre utilbørlig lære for ussel vinnings skyld.


En av dem, deres egen profet, har sagt: Kreterne er alltid løgnere, onde dyr, late buker.


Dette vidnesbyrd er sant. Derfor skal du tale dem strengt til rette, forat de må bli sunde i troen,


så de ikke gir sig av med jødiske eventyr og bud av mennesker som vender sig bort fra sannheten.


Alt er rent for de rene; men for de urene og vantro er intet rent; både deres sinn og deres samvittighet er urene.


De sier at de kjenner Gud; men de fornekter ham med sine gjerninger, for de er vederstyggelige og ulydige og uduelige til all god gjerning.